СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2026 року Справа № 480/9765/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9765/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 23.09.2024 року №184150012461 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 28.03.1980, період навчання з 01.02.1988 по 30.06.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , період роботи з 21.01.1993 по 10.02.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , періоди роботи з 16.03.1993 по 12.07.1993 та 09.08.1993 по 18.10.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , період роботи з 13.01.1986 по 26.01.1988, згідно довідки від 30.09.2019 №1899 та період роботи з 01.01.2024 по 31.07.2004 в ТОВ «Михайлівське виробництво вогнетривів» та призначити пенсію за віком з 16.09.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач звернувся із заявою від 16.09.2024 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 23.09.2024 року № 184150012461 йому відмовлено у призначенні пенсії через те, що до трудового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 28.03.1980, оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства; період навчання з 01.02.1988 по 30.06.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації; період роботи з 21.01.1993 по 10.02.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відбиток печатки при звільнення з роботи не чіткий, що не унеможливлює ідентифікувати підприємство; періоди роботи з 16.03.1993 по 12.07.1993 та 09.08.1993 по 18.10.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки дати прийняття на роботи виправлені та не завірені належним чином; для зарахування необхідно надати уточнюючі довідки про період роботи видані на підставі первинних документів; період роботи з 13.01.1986 по 26.01.1988 згідно довідки від 30.09.2019 №1899, оскільки відсутня дата наказу про прийняття на роботу; період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2004, оскільки відсутня інформація за даний період у реєстрі застрахований осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Позивач вважає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, а тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Щодо не зарахування до стажу періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2004 позивач вказує, що відповідальність за оброблення відомостей в системі персоніфікованого обліку несе сам відповідача, а відсутність вказаного періоду в реєстрі застрахованих осіб не може слугувати єдиною підставою для не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні йому пенсії протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями даний позов розподілено судді Осіповій О.О.
Ухвалою суду від 13.11.2024 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати до суду разом з відзивом належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, зазначивши, що беручи до уваги норми законодавства, відомості про трудову діяльність особи повинні бути внесені до трудової книжки акуратно та розбірливо, оскільки від якості заповнення трудової книжки та внесення усіх необхідних записів, що стосуються трудової діяльності особи, залежить можливість підтвердження наявного страхового стажу такої особи для призначення пенсії, за відсутності інших документів, зокрема уточнюючих довідок про періоди роботи такої особи, а за вказаних обставин, виявлені недоліки трудової книжки є такими, що виключають можливість зарахування спірних періодів роботи до страхового стажу позивача.
Крім того, відповідач зазначив, що твердження позивача, що відповідальність за оброблення відомостей в системі персоніфікованого обліку несе сам відповідач є хибними, оскільки підставою для не зарахування до стажу періоду роботи позивача з 01.01.2004 по 31.07.2004 є не неналежне оброблення вказаних відомостей (відповідних доказів не надано), а взагалі їх відсутність в системі персоніфікованого обліку, що свідчить про невиконання покладених зобов`язань роботодавцем, це по перше, а по друге, відсутність відповідних відомостей в системі персоніфікованого обліку ставить під сумнів взагалі перебування у трудових відносинах позивача з роботодавцем.
Зважаючи на викладені обставини відповідач вважає, що приймаючи рішення від 23.09.2024 №184150012461 Головне управління діяло в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України, рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, а від так підстав для його скасування не має, відповідно позов позивача є безпідставним та не підлягає задоволенню.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій з аргументами, наведеними у відзиві, не погодився, наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді Сумського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України № 958/2025 від 13.12.2025 та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 за № 5-ОС та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено судді Прилипчуку О.А.
Ухвалою суду від 15.01.2026 справу прийнято до провадження судді Прилипчука О.А., призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що 16.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (а.с. 84 зворотній бік-а.с. 85).
З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
23.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення № 184150012461, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії (а.с. 93). 
У зазначеному рішенні зазначено, що пенсійний вік, визначений ст.26 Закону №1058 - 60 років. Вік заявника на дату звернення – 65 років 10 місяців 24 дні.
Необхідний страховий стаж, визначений ст. 26 Закону №1058 після досягнення віку 65 років - не менше 15 років.
Страховий стаж особи - 12 років 11 місяців 09 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 28.03.1980, оскільки на титульній сторінці відсутня печатка підприємства; період навчання з 01.02.1988 по 30.06.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації; період роботи з 21.01.1993 по 10.02.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки відбиток печатки при звільнення з роботи не чіткий, що не унеможливлює ідентифікувати підприємство; періоди роботи з 16.03.1993 по 12.07.1993 та 09.08.1993 по 18.10.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки дати прийняття на роботи виправлені та не завірені належним чином; для зарахування необхідно надати уточнюючі довідки про період роботи видані на підставі первинних документів; період роботи з 13.01.1986 по 26.01.1988 згідно довідки від 30.09.2019 №1899, оскільки відсутня дата наказу про прийняття на роботу; період роботи з 01.01.2024 по 31.07.2004, оскільки відсутня інформація за даний період у реєстрі застрахований осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно поданої заяви та долучених документів, право на пенсійну виплату відсутнє. У разі повторного звернення за призначенням пенсії з додатковими документами, право на пенсійну виплату буде переглянуто.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року за наявності страхового стажу не менше 31 року.
Відповідно до ч. 3 статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року.
Приписами частин 1, 2, 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
При цьому, ч.1 ст. 56 Закону України “Про пенсійне забезпечення” передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
За приписами п.26 Порядку №637 якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974р. №162 (зі змінами) (далі Інструкція №162), що була чинна на момент видачі позивачеві трудової книжки НОМЕР_1 від 28.03.1980 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з п.2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу; прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань, заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і уставами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції і про виплачені у зв`язку із цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не вносяться.
Пунктом 2.5 Інструкції №162 передбачено, що у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення і інші виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати робітнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно з п.2.7 Інструкції №162 якщо підприємство, що внесло неправильний чи неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а при його відсутності вищестоящою організацією, якій підпорядковувалося ліквідоване підприємство.
Аналогічні приписи містяться і у п.п.1.1, 2.4, 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110.
При цьому, п.1.2 Інструкції №58 від 29.07.1993р. передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком надано зокрема й трудову книжку серії НОМЕР_1 від 28.03.1980 року (а.с. 17-21).
На титульній сторінці трудової книжки зазначено, що видана трудова книжка на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата заповнення 28.03.1980 (а.с. 17).
Разом із тим, відповідач зазначає, що у трудовій книжці на титульній сторінці відсутня печатка підприємства.
Пунктом 2.11 Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. 
Згідно п. 2.12 Інструкції №58 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. 
Відповідно до п. 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. 
Так, судом встановлено, що титульний аркуш трудової книжки серії НОМЕР_1 містить запис, що дата видачі трудової книжки 28.03.1980 року, а печатка підприємства відсутня.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не доведено, що позивачем порушено п. 2.11-2.13 Інструкції, а тому не доведено неможливість зарахувати періоди роботи позивача до страхового стажу періоди роботи відображені у трудовій книжки.
Суд наголошує, що формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах. 
Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України. 
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, записи про періоди роботи позивача, визначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 повинні бути досліджені пенсійним органом при обчисленні страхового стажу для вирішення питання щодо права позивача на отримання пенсії.
Щодо періоду навчання з 01.02.1988 по 30.06.1988, який не зарахований відповідачем з підстав відсутності відомостей про присвоєння кваліфікації судом встановлено, що відповідно до записів № 3 та № 4 у трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач зарахований з 01.02.1988 на курси підготовки водіїв тролейбуса та 30.06.1988 закінчив ці курси (а.с. 13).
Щодо періоду роботи з 21.01.1993 по 10.02.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , який не зарахований відповідачем, оскільки відбиток печатки при звільнення з роботи не чіткий, судом встановлено, що відповідно до записів № 10 та № 11 у трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач 21.01.1993 прийнятий вантажником цеху № 19 та 10.02.1993 звільнений за власним бажанням (а.с. 14).
Щодо періодів роботи з 16.03.1993 по 12.07.1993 та 09.08.1993 по 18.10.1993, які не зараховані відповідачем, оскільки дати прийняття на роботи виправлені та не завірені належним чином, судом встановлено, що відповідно до записів № 12, № 13, № 14 та № 15 у трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач 16.03.1993 прийнятий різноробочим, 12.07.1993 звільнений за власним бажанням, 09.08.1993 прийнятий на роботу оператором, 18.10.1993 звільнений за власним бажанням (а.с. 14, а.с. 14 зворотній бік).
Щодо періоду роботи з 13.01.1986 по 26.01.1988, який не зарахований відповідачем, оскільки згідно довідки від 30.09.2019 № 1899 відсутня дата наказу про прийняття на роботу, судом встановлено, що відповідно до записів № 1 та № 2 у трудовій книжці на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 позивач 13.01.1986 прийнятий намотувальником матеріалів і напівфабрикатів 3 розряду до дільниці неформової техніки виробництва № 2 (наказ від 12.01.1986 № 16), 26.01.1988 звільнений за власним бажанням (наказ від 26.01.1988 № 38) (а.с. 12 зворотній бік). Крім того, вказаний період роботи підтверджується також архівною довідкою виконавчого комітету Сумської міської ради від 30.09.2019 № 1899 (а.с. 91 зворотній бік), архівною довідкою виконавчого комітету Сумської міської ради від 16.06.2020 № 1254 (а.с. 25).
Враховуючи встановлені у справі обставини, суд доходить висновку, що вищевказані періоди роботи ОСОБА_1 повинні бути зараховані до його страхового стажу, оскільки вони належним чином підтверджуються записами у трудовій книжці позивача.
Недоліки заповнення трудової книжки не є виною позивача і не можуть бути підставою для не врахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Щодо періоду роботи з 01.01.2004 по 31.07.2004, який не зарахований відповідачем, оскільки відсутня інформація за даний період у реєстрі застрахований осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що містяться в системі персоніфікованого обліку, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року № 794 затверджене Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (надалі Положення № 794).
Так, згідно з нормами пункту 1 зазначеного Положення персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб).
В основі персоніфікованого обліку, згідно пункту 3 Положення № 794 лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб; обов`язковість використання індивідуального ідентифікаційного номера даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.
Згідно норм пункту 5 даного Положення персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).
Уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України «Про інформацію» ( 2657-12 ) має право:
своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цього Положення;
проводити у роботодавців перевірку достовірності поданих відомостей про фізичних осіб, зокрема перевірку фінансових та інших документів, що підтверджують зазначені відомості;
у встановленому порядку притягати до відповідальності осіб, винних у порушенні строків подання відомостей, а також подання неправдивих відомостей про фізичних осіб;
видавати у межах своєї компетенції нормативні акти та здійснювати роз`яснення з питань організації персоніфікованого обліку, а також інші права, що випливають із завдань персоніфікованого обліку (пункт 6 Положення № 794).
Уповноважений орган, відповідно до норм пункту 7 Положення № 794:
створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб;
забезпечує автоматизоване використання відомостей про фізичних осіб для визначення права на виплати за пенсійним страхуванням та розміру цих виплат;
надає фізичним особа відомості про них, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а у разі їх зміни, несвоєчасного надходження страхового збору (внесків), перегляду розміру виплачуваної пенсії, її індексації, зміни умов надання соціальних послуг чи перегляду питання про можливості їх надання - інформує письмово у встановлені строки застраховану особу;
надає роботодавцям допомогу в організації підготовки відомостей про фізичних осіб.
Роботодавці мають право доповнювати та уточнювати подані до уповноваженого органу відомості про фізичну особу відповідно до законодавства (пункт 9 Положення №794).
Згідно з нормами статті 10 Положення № 794 Роботодавці зобов`язані:
в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них;
надавати на вимогу фізичної особи копії документів з відомостями про неї стосовно персоніфікованого обліку.
Отже, з аналізу зазначених норм, можна дійти висновку, що відповідальність за подання відомостей до системи персоніфікованого обліку несе роботодавець, а не працівник. При цьому, відсутність вказаного періоду в реєстрі застрахованих осіб за умови підтвердження даного періоду роботи записами у трудовій книжці не може слугувати єдиною підставою для не зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу.
Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи № 9 та № 10, згідно яких позивач 10.09.2001 прийнятий на ТОВ "Михайлівське виробництво вогнетривів" на посаду механізатора з виконанням підсобних робіт в ЖКГ, 31.07.2004 звільнений з цієї посади за власним бажанням. 
Вище суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача, визначені в трудовій книжці серії НОМЕР_1 повинні бути досліджені пенсійним органом при обчисленні страхового стажу для вирішення питання щодо права позивача на отримання пенсії.
Крім того, згідно відповіді Краснопільської селищної ради від 12.09.2019 №12-13/290 зазначено, що в книзі наказів за 2001 рік по ТОВ "Михайлівське виробництво вогнетривів" наказ про прийняття на роботу ОСОБА_1 відсутній. 
Згідно відомостей про нарахування заробітної плати за 2001 - 2004 роки нарахування та виплата заробітної плати проводилась з вересня 2001 року по липень 2004 року. Наказом №39 від 30.07.2004 року звільнений з посади з 31.07.2004 року (а.с. 31).
Отже, вказаний період роботи належним чином підтверджується записами у трудовій книжці позивача, а тому має бути врахований до його страхового стажу.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до частини 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що правосуддя не повинно бути ілюзорним і має забезпечувати реальний захист прав особи і гарантії того, що справу буде вирішено остаточно рішенням в судовому провадженні (рішення від 09 грудня 2010 року у справі “Буланов та Купчик проти України”, від 13.02.2011 року у справі Чуйкіна проти України).
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п.9 абз.10).
Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №826/4418/14 була сформована правова позиція, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникало б необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Оскільки, в ході розгляду справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 23.09.2024 року №184150012461, для захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати таке рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.09.2024 року №184150012461.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на отримання пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 та призначити позивачу пенсію за віком з 16.09.2024, суд відмовляє у їх задоволенні, враховуючи те, що такі вимоги є передчасними, оскільки в оскаржуваному рішенні відповідач не досліджував підстави для зарахування або відмови у зарахуванні наведених періодів роботи позивача.
Крім того, пенсійний орган взагалі не досліджував зміст трудової книжки НОМЕР_1 , підрахунок стажу відповідно до даного документу не здійснював. 
З огляду на наведене, ГУ ПФУ у Львівській безпідставно не взято до уваги зміст трудової книжки НОМЕР_1 стосовно трудової діяльності позивача, не здійснено відповідний підрахунок стажу позивача та передчасно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за відсутності необхідного стажу у позивача.
При цьому, суд зазначає, що заяву позивача про призначення пенсії розглядало ГУ ПФУ у Львівській області та саме цим пенсійним органом було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період навчання з 01.02.1988 по 30.06.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , період роботи з 21.01.1993 по 10.02.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , періоди роботи з 16.03.1993 по 12.07.1993 та 09.08.1993 по 18.10.1993 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , період роботи з 13.01.1986 по 26.01.1988, згідно довідки від 30.09.2019 №1899 та період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2004 в ТОВ «Михайлівське виробництво вогнетривів», а тому з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати вказані періоди до страхового стажу ОСОБА_1 . У зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині до ГУ ПФУ в Сумській області задоволенню не підлягають.
Крім того, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту позивача та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2024, здійснити належний підрахунок страхового стажу позивача у відповідності до записів, які містяться у трудовій книжці НОМЕР_1 , та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду заяви та документів.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідно до норми ч. 1 ст. 139 КАС України, саме з нього підлягає стягненню на користь позивача у повному обсязі сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.09.2024 року № 184150012461. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,79016, код ЄДРПОУ 13814885) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.02.1988 по 30.06.1988, періоди роботи з 21.01.1993 по 10.02.1993, з 16.03.1993 по 12.07.1993, з 09.08.1993 по 18.10.1993, з 13.01.1986 по 26.01.1988 та період роботи з 01.01.2004 по 31.07.2004.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10,м. Львів,79016, код ЄДРПОУ 13814885) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 16.09.2024 про призначення пенсії із здійсненням належного підрахунку страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та прийняти за результатом розгляду заяви та підрахунку страхового стажу рішення по суті заяви.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) судовий збір в сумі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.А. Прилипчук