Справа № 161/325/26  Провадження №33/802/286/26 	Головуючий у 1 інстанції:Рудська С. М. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року         місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., за участю секретаря Зубрицької А.М., представника потерпілого – адвоката Курбай Л.М., потерпілого ОСОБА_1 , захисника Мацея А.М. (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого – адвоката Курбай Л.М. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року, якою закрито провадження у справі відносно стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Омельне Ківерцівського району Волинської області, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувалася, працюючої слюсарем-складальником ТОВ «Технопарк Рекс», яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 закрито в зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428812 від 30.12.2025, убачається, що ОСОБА_2 30.12.2025 близько 19.00, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру відносно колишнього чоловіка ОСОБА_1 , а саме: виражалася нецензурними словами, принижувала, чим завдала шкоди його психологічному здоров`ю. Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник потерпілого – адвокат Курбай Л.М., посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати оскаржену постанову судді та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173–2 КУпАП. Апелянт вказує на те, що суд не взяв до уваги наявність допустимих та належних доказів, які за змістом доводять очевидність скоєння ОСОБА_2 інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки потерпілому було завдано психологічну шкоду, що стверджується, зокрема, відеозаписами, мало місце домашнє насильство, а не побутовий конфлікт. 
Враховуючи те, що ОСОБА_1 та його представник – адвокат Курбай Л.В. не були присутні під час розгляду справи в суді першої інстанції 25.02.2026, копію постанови захисник отримала 26.02.2026, а апеляційну скаргу першочергово подала 09.03.2026 (а.с.87) в межах десятиденного строку, тому строк апеляційного оскарження постанови необхідно поновити, так як він пропущений із поважних причин.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника потерпілого та потерпілого, які підтримали скаргу з підстав кладених в ній, захисника Мацея А.М., який щодо задоволення апеляції заперечив, суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП передбачають, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що розглянувши справу стосовно ОСОБА_2 , суддя місцевого суду, виконавши приписи ст. 280 КУпАП, на законних підставах дійшов висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях останньої та обґрунтовано закрив провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Судом першої інстанції були досліджені наявні у справі докази, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 428812 від 30.12.2025, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , форма оцінки ризиків, а також наявні відеозаписи. 
Під час апеляційного розгляду, судом досліджені матеріали справи про адміністративне правопорушення, надана можливість сторонам надати свої пояснення з приводу подій, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_1 наполягав на тому, що ОСОБА_2 вчинила стосовно нього домашнє насильство, посилаючись відеозаписи.
В свою чергу, ОСОБА_2 заперечувала існування обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях ОСОБА_1 щодо вчинення нею противоправних дій стосовно колишнього чоловіка, наполягаючи при цьому на правдивості своїх показань, зазначила що між ними існує конфліктна ситуація. 
Аналізуючи пояснення сторін, а також наявні відеозаписи можливо дійти висновку про те, що між сторонами відбувся побутовий конфлікт (сварка), що неможливо визнати домашнім насильством.
Разом з тим, в апеляційній скарзі представник потерпілого не зазначає які саме докази, окрім пояснень потерпілого, дозволяють дійти висновку, що у ОСОБА_2 був умисел на вчинення будь-яких дій, передбачених в диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Поміж тим, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Враховуючи, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обставини події, описані у протоколі про адміністративне правопорушення, не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про винуватість ОСОБА_2 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП є безпідставними, і такими, що спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким надано належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Отже за наведених обставин, апеляційний суд вважає правильними висновки судді місцевого суду стосовно відсутності достатніх доказів на підтвердження наявності обставин, передбачених диспозицією зазначеної вище норми закону. А докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в оскарженій постанові про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та були б підставою для її скасування, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В
Поновити строк представнику потерпілого ОСОБА_1 – адвокату Курбай Л.М. на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_1 – адвоката Курбай Л.М. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_2 ,  - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду         О.М. Клок