г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/6503/25
Номер провадження 2/213/460/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 213/6503/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 є власником автомобіля Renault Zoe, 2020 року випуску.
03 жовтня 2024 року біля будинку №66 по вул. Волонтерів в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки MERSEDES-BENZ C220 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись з перевищенням максимальної дозволеної швидкості руху у населеному пункті та починаючи виконувати маневр обгону, не переконався в безпечності своїх дій і скоїв зіткнення з автомобілем Renault Zoe, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 (сестра позивача), яка саме виконувала маневр лівого повороту з увімкненим лівим покажчиком повороту, після чого, продовжуючи рух, скоїв наїзд на бордюрний камінь та виїхав за межі проїзної частини. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки.
Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року у справі 214/9324/24 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті ДТП належному позивачу автомобілю завдано механічні пошкодження. Відповідно до висновку про результати проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №Д10/10/24 від 31 жовтня 2024 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 204 150,28 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої він є, проводить МТСБУ.
22 серпня 2025 року позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду за участю учасника бойових дій. На час огляду експертом за замовленням позивача пошкоджений автомобіль був у такому стані, який був одразу після ДТП.
30 вересня 2025 року МТСБУ відмовило позивачу у здійсненні регламентної виплати у зв`язку із порушенням вимог п.31.4 ст.31 Закону 3720, оскільки відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 11 вересня 2025 року транспортний засіб позивача станом на дату огляду був у розібраному стані та частково відновленим. МТСБУ у відмові не обґрунтовує підстав для неможливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також вмотивованої незгоди з висновком експерта, який було надано потерпілим. Позивач виконав обов`язок, повідомивши МТСБУ та надавши всі необхідні та наявні в нього документи, згідно з якими доводиться факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди.
Враховуючи, що розмір заподіяної шкоди визначений експертом до часткового відновлення транспортного засобу, МТСБУ не заявляло про призначення автотоварознавчого дослідження та не надало іншої оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, вважає наданий позивачем звіт належним, допустимим, достовірним доказом. Відмова МТСБУ є необґрунтованою і не відповідає нормам законодавства, що регулює відносини страхового відшкодування.
Окрім того, позивач поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження та формування висновку у розмірі 8 000,00 грн.
Позивач зазначає, що внаслідок пошкодження його авто йому заподіяні психологічні (моральні) страждання, відшкодування яких він оцінює у розмірі 10 000,00 грн.
Тому просить стягнути на користь позивача: з МТСБУ регламенту виплату в розмірі 160 000,00 грн; з ОСОБА_2 – різницю між вартістю відновлювального ремонту та регламентною виплатою у розмірі 44 150,28 грн, вартість послуг суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 8 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн; з відповідачів – витрати з оплати судового збору в сумі 2 221,50 грн та витрати на правничу допомогу, суму яких зазначить пізніше.

Стислий виклад заперечень МТСБУ.
МТСБУ подало відзив на позов, згідно з яким позовні вимоги не визнає. Зазначає, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним. 26 серпня 2025 року МТСБУ надало експерту Рейнюку Олександру Віталійовичу доручення по справі №129073. 11 вересня 2025 року експерт провів огляд автомобіля позивача, яким встановлено, що автомобіль на момент проведення огляду знаходиться у розукомплектованому та частково відновленому стані. Зазначає, що саме страховик (МТСБУ) здійснює організацію процедури встановлення розміру шкоди та розслідування причин і обставин ДТП. Позивачем не виконано обов`язок, передбачений п.33.3 ст. 33 Закону, а саме: не збережено пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник та не надано ТЗ для огляду незалежним експертом (представником МТСБУ), що є підставою для відмови у виплаті відшкодування. При цьому посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, згідно з якою потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до МТСБУ.

Стислий виклад заперечень відповідача ОСОБА_2 .
Представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив, згідно з яким позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди повинно проводити саме МТСБУ, оскільки ОСОБА_2 як учасник бойових дій звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 повідомив позивача про наявність посвідчення УБД та можливість отримати відшкодування за рахунок коштів МТСБУ. ОСОБА_2 був упевнений, що МТСБУ повністю розрахувалося з позивачем за завдану матеріальну шкоду і жодним чином не міг вплинути на рішення МТСБУ.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

Процесуальні дії у справі.
10 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду.
07 січня 2026 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
13 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
21 січня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.
Інших заяв/клопотань від сторін не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом.
17 грудня 2023 року ОСОБА_2 видано посвідчення учасника бойових дій.
З 06 лютого 2024 року ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Renault Zoe, номерний знак НОМЕР_3 .
03 жовтня 2024 року о 10:40 годині біля будинку 66 по вул. Волонтерів у м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем MERSEDES-BENZ C220 CDI, номерний знак НОМЕР_4 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись з перевищенням максимальної дозволеної швидкості руху у населеному пункті та починаючи виконувати маневр обгону, не переконався в безпечності своїх дій та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Zoe, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка саме виконувала маневр лівого повороту з увімкненим лівим покажчиком повороту, після чого, продовжуючи рух в некерованому автомобілі, скоїв наїзд на бордюрний камінь та виїхав за межі проїзної частини. 
Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № Д10/10/24 по визначенню матеріального збитку, складеного 31 жовтня 2024 року судовим експертом Чивчиш О.П., 22 жовтня 2024 року судовим експертом проведено огляд транспортного засобу позивача. Експертиза проведена на підставі укладеного між ОСОБА_1 та судовим експертом ОСОБА_4 договору на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № Д10/10/24 від 15 жовтня 2024 року. За проведення експертизи позивачем сплачено 8 000,00 грн.
Відповідно до висновку експерта №Д10/10/24 вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки власнику пошкодженого автомобіля Renault Zoe, номерний знак НОМЕР_3 , в цінах на 22 жовтня 2024 року становить 141 015,98 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Renault Zoe, номерний знак НОМЕР_3 , в цінах на 22 жовтня 2024 року становить 204 150,28 грн.
Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року у справі 214/9324/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 18 листопада 2024 року.
Листом від 30 вересня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило позивачу у відшкодуванні шкоди. Згідно з цим листом МТСБУ розглянуло повідомлення ОСОБА_1 від 22 серпня 2025 року про дорожньо-транспортну пригоду (ДТП), яка мала місце 03 жовтня 2024 року за участю транспортного засобу позивача. Повідомлено, що відповідно до п. 31.4 ст. 31 Закону 3720 водії, причетні до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого (знищеного) майна зобов`язані зберігати пошкоджене (знищене) майно, у тому числі транспортні засоби, у тому стані, в якому воно перебувало після настання ДТП, до того часу, поки його не огляне представник страховика (у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - МТСБУ), а також забезпечити можливість проведення огляду пошкодженого (знищеного) майна, у тому числі транспортного засобу, представниками страховика (МТСБУ). Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 11 вересня 2025 року автомобіль позивача станом на дату огляду був в розібраному стані та частково відновленим. Зазначено, що ОСОБА_1 не виконано вимогу п. 31.4 ст. 31 Закону 3720, а саме не збережено пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП. Згідно з п.п. 6 п. 30.2 ст. 30 Закону 3720 підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. 
11 вересня 2025 року судовим експертом Рейнюком О.В. за дорученням МТСБУ проведено огляд автомобіля Renault Zoe, номерний знак НОМЕР_3 . 
Згідно з протоколом огляду транспортного огляду автомобіль на момент проведення технічного огляду знаходиться у розукомплектованому та частково відновленому стані. З автомобіля зняті складники, які мають деформації: бампер передній, накладка верхня передня бампера, блок фари лівої, крило переднє ліве, підкрилок передній лівий, панель передня верхня, балка передньої підвіски, важіль лівий передньої підвіски, амортизатор лівий передньої підвіски, двері передні ліві у зборі. На автомобілі встановлені непошкоджені запасні частини: підсилювач переднього бампера, панель передня верхня, балка передньої підвіски, важіль лівий передньої підвіски, амортизатор передній лівий підвіски. Проведена робота з усунення перекосу передньої частини автомобіля.

Зміст спірних правовідносин.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування майнової та моральної шкоди.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з п.1 ч.1 статтею 92 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата (страхове відшкодування) – грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частинами 1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (далі – Закон), чинного на момент виникнення правовідносин, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (п.39.1 ст.39 Закону).
Відповідно до п.п. «г» п.41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.
Згідно зі ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до ст.9 Закону страхова сума – це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. 
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально (п. 33.1.4. ст. 33 Закону).
Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 ст. 33 Закону).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону).
Відповідно до п.34.2 ст.34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно з п.36.1 ст.36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Висновок суду.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник – особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 зазначив, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з відповідним повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування у встановлені п. 33.1.4. ст. 33, п.35.1 ст.35 Закону строки до МТСБУ не звернувся, причини, які б унеможливлювали вчинення ним таких дій, суду не навів. 
З матеріалів справи видно, що позивач звернувся до МТСБУ 22 серпня 2025 року. 
При цьому твердження відповідача ОСОБА_2 , що він своєчасно повідомив позивача про те, що є учасником бойових дій і про можливість отримати регламенту виплату за рахунок коштів МТСБУ, позивачем та його представником не спростовано.
Своєчасне звернення водія транспортного засобу, причетного до ДТП, до МТСБУ чи страховика має на меті забезпечити останнім належні умови щодо встановлення реального механізму пригоди та сприяти об`єктивному вирішенню питання щодо можливості здійснення потерпілим особам страхового відшкодування.
Заперечення позивачем необхідності своєчасного звернення до МТСБУ з відповідними повідомленнями саме по собі не зумовлює виникнення у МТСБУ обов`язку з відшкодування матеріальної шкоди за рішенням суду, адже в цьому разі сам позивач своїми діями (бездіяльністю) не забезпечив МТСБУ можливості вирішити питання про наявність правових підстав для здійснення регламентної виплати.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 724/1009/16-ц.
Крім того, позивачем порушено передбачений п.33.3 ст.33 Закону обов`язок зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт).
При цьому позиція позивача та його представника про перебування автомобіля в стані, в якому він знаходився після ДТП, під час його огляду експертом на замовлення самого позивача не ґрунтується на вимогах закону. 
Згідно з положеннями п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду саме страховик зобов`язаний направити свого представника, зокрема для визначення розміру збитків, а потерпілий має право самостійно обрати експерта, якщо представник страховика не з`явився.
У порушення вищезазначених норм позивач, до звернення до МТСБУ, самостійно надав обраному ним експерту можливість оглянути пошкоджений автомобіль.
Під час огляду транспортного засобу експертом, направленим МТСБУ, ним встановлено, що автомобіль перебуває у розукомплектованому та частково відновленому стані. Викладене підтверджується даними з протоколу огляду транспортного засобу від 11 вересня 2025 року.
Також судом враховано висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17.
Закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.
Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.
Позивач, маючи зобов`язання та право на звернення за регламентними виплатами до МТСБУ з такою заявою протягом не звернувся, а тому втратив право на відшкодування шкоди від страховика в межах страхових виплат. 
Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).
Таким чином, оскільки позивачем порушено передбачені Законом обов`язки, не дотриманий порядок звернення до МТСБУ та залучення експерта, МТСБУ правомірно відмовлено у здійсненні регламентної виплати. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до МТСБУ.
ОСОБА_2 , будучи учасником бойових дій, в момент ДТП керував транспортним засобом на законних підставах, у нього відсутній обов`язок відшкодовувати майнову шкоду, завдану потерпілому, оскільки відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначена особа, проводить МТСБУ. 
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, судом встановлено, що за умови здійснення МТСБУ регламентної виплати у межах ліміту страхового відшкодування частка відповідальності ОСОБА_2 мала становити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
При цьому вартість матеріального збитку, встановлена висновком експерта від 31 жовтня 2024 року, становить 141 015,98 грн. Судом встановлено, що позивачем частково здійснено ремонт автомобіля, знято пошкоджені деталі, деякі замінено новими. Проте доказів вартості таких витрат позивачем та його представником не надано. Тобто позивачем не доведено вартість відновлювального ремонту. Тому при вирішенні питання про можливість задоволення позовної вимоги, заявленої до ОСОБА_2 , суд враховує фактичний розмір завданої шкоди – 141 015,98 грн. З огляду на те, що такий не розмір не перевищує розмір заявлених до стягнення з МТСБУ сум, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди і можливою регламентною виплатою.
Визначаючи розмір моральної шкоди у цій справі, суд враховує, що в результаті протиправних дій відповідача позивачу завдано моральних та душевних страждань.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі №752/17832/14-ц, про те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, їхню інтенсивність та довготривалість, суттєвість вимушених змін в житті. 
З огляду на вимушеність змін звичайного життєвого устрою позивача, враховуючи, що він є власником пошкодженого майна, його душевні хвилювання з приводу пошкодження належного йому об`єкта власності, те, що після ДТП він не міг використовувати належний йому автомобіль та був змушений витрачати час для відновлення свого порушеного права, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що сума у 10 000,00 грн є належною компенсацією спричиненої моральної шкоди, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, – загальною сумою всіх вимог.
Позивачем при пред`явленні позову заявлено позовні вимоги у загальній сумі 214 150,28 грн, сплачено судовий збір у розмірі 2 221,50 грн.
При цьому суд зазначає, що позивачем помилково включено до позовних вимог (ціни позову) витрати на проведення експертизи за замовленням учасника справи вартістю 8 000,00 грн.
Згідно з ч.1, п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Таким чином, розмір судового збору, який підлягав сплаті позивачем, – 2 141,50 грн.
Оскільки судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до ціни позову, позивачем помилково сплачено судовий збір з урахуванням вимоги про стягнення витрат на проведення експертизи, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений судовий збір у розмірі 80,00 грн.
З відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 100,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог становить 4,67%).
При цьому витрати на проведення експертизи не підлягають стягненню, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.
Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 19, 133, 141, 263-265, 274, 274, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В: 

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 100 (сто) грн 00 коп.

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним в доход держави судовий збір у розмірі 80 (вісімдесят) грн 00 коп. (квитанція АТ «ПУМБ» № ABLL-48DD-MSLE від 10 грудня 2025 року).
Виконання рішення в частині повернення судового збору покласти на органи Державної казначейської служби України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Щербачов Андрій Петрович, АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Представник відповідача: адвокат Чепурнов Віталій Іванович, пров. Бульварний, 4/1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.
Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, адреса: Русанівський бульвар, буд 8, м. Київ, код ЄДРПОУ 21647131.

Дата складення повного судового рішення – 20 березня 2026 року.

Головуючий суддя В.В. Попов.