ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2026 року	справа № 380/25259/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення заборгованості з Приватного акціонерного товариства “Бориславський озокерит”.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – позивач, ГУ ПФУ) до Приватного акціонерного товариства “Бориславський озокерит” (далі – відповідач, ПрАТ “Бориславський озокерит”), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з червня 2025 року по листопад 2025 року включно у загальному розмірі 24 833,99 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ПрАТ “Бориславський озокерит” зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та набуло статусу платника збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач вказує, що колишнім працівникам підприємства відповідача було призначено дострокові пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та Списком № 2, оскільки вказані особи свого часу набули відповідний пільговий стаж, працюючи у шкідливих та важких умовах саме на підприємстві відповідача.
Позивач наголошує, що держава гарантує виплату таких пенсій, однак, відповідно до імперативних вимог пункту 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, підприємства (роботодавці) зобов`язані у повному обсязі відшкодовувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку таких дострокових пенсій до моменту досягнення працівниками загальновстановленого пенсійного віку.
Позивач стверджує, що на виконання вимог законодавства на офіційну адресу відповідача своєчасно направлялися відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (в тому числі ті, що були сформовані іншими територіальними управліннями ПФУ за місцем фактичного проживання пенсіонерів). Однак, за період з червня по листопад 2025 року включно відповідач свій прямий обов`язок не виконав, надіслані розрахунки залишив без реагування, а визначені кошти не сплатив. У зв`язку з такою бездіяльністю у підприємства виникла заборгованість перед бюджетом Пенсійного фонду у заявленому розмірі 24 833,99 грн, яка підлягає стягненню у судовому порядку.
Ухвалою від 30 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Враховуючи категорію спору, характер заявлених вимог та обсяг доказів, судом вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 
Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також роз`яснено процесуальні наслідки неподання такого відзиву.
На виконання вимог процесуального закону, копія ухвали про відкриття провадження разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами надсилалася відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за його офіційним місцезнаходженням, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (трек-номер поштового відправлення 067078652648).
Згідно з офіційними даними системи відстеження поштових відправлень АТ “Укрпошта”, а також наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, вказане поштове відправлення успішно вручено уповноваженому представнику ПрАТ “Бориславський озокерит” 16 січня 2026 року.
За таких обставин суд констатує, що відповідач вважається таким, що належним чином, офіційно та своєчасно повідомлений про розгляд даної адміністративної справи, а також про встановлені судом строки для подання заяв по суті спору.
Незважаючи на належне повідомлення та обізнаність про наявність судового провадження, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Жодних пояснень, заперечень, власного контррозрахунку суми боргу чи доказів його добровільного погашення ПрАТ “Бориславський озокерит” до суду не надало. Клопотань про продовження процесуальних строків від відповідача також не надходило.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відтак, суд переходить до розгляду справи по суті на підставі доказів, поданих позивачем.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 
в с т а н о в и в :
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Приватне акціонерне товариство “Бориславський озокерит” (ідентифікаційний код юридичної особи 00136768; місцезнаходження: 82300, Львівська обл., м. Борислав, вул. Потік, 5) зареєстроване як юридична особа. Відповідач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, має статус страхувальника, а відтак є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що колишнім працівникам підприємства відповідача управліннями Пенсійного фонду України призначено пенсії за віком на пільгових умовах, а саме:
за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці — пенсіонерам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;
за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці — пенсіонеру ОСОБА_3 .
Зазначені особи набули відповідний пільговий трудовий стаж, працюючи у шкідливих умовах саме на підприємстві відповідача (ПрАТ “Бориславський озокерит”), що є визначеною законом підставою для виникнення у підприємства безумовного обов`язку з відшкодування Пенсійному фонду фактичних витрат на виплату та доставку таких дострокових пенсій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у контексті встановлених фактичних обставин справи, суд керується наступними нормами матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі — Закон № 1058-IV).
Згідно з пунктом 2 розділу XV “Прикінцеві положення” Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Законодавець чітко розмежував фінансовий тягар виплати таких пенсій. Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, здійснюється у такому порядку: підприємства та організації вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України — до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.
Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених до 01.01.2004 року (до набрання чинності Законом № 1058-IV), регулюється Законом України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР). 
Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2 цього Закону, для підприємств об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “а”, “б”-“з” частини першої статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058. 
Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону № 400/97-ВР встановлено ставку на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від вказаного об`єкта оподаткування.
Детальний механізм та процедура відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України регламентовано Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління ПФУ від 19.12.2003 № 21-1 (далі — Інструкція № 21-1).
Згідно з підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилаються підприємствам.
Відповідно до пункту 6.8 Інструкції № 21-1, у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок підприємствам через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. 
Відшкодування сум фактичних витрат здійснюється підприємством саме на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства-боржника.
Підпунктом 6.7 пункту 6 Інструкції № 21-1 імперативно визначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Суд зазначає, що вказаний законодавчий механізм покладає на роботодавця фінансову відповідальність за використання праці осіб у шкідливих та важких умовах.
Обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій виникає у підприємства в силу прямої вказівки закону, носить безумовний та імперативний характер і покладається на роботодавця незалежно від його поточного фінансового стану, наявності коштів на банківських рахунках чи результатів господарської (комерційної) діяльності. Відсутність коштів не звільняє юридичну особу від виконання встановленого законом обов`язку перед державним цільовим фондом.
Як встановлено судом з матеріалів справи, територіальні органи Пенсійного фонду України належним чином виконали свої обов`язки щодо формування та направлення ПрАТ “Бориславський озокерит” розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 (по пенсіонерах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ).
Суд звертає увагу, що надіслані позивачем розрахунки є первинними документами, які фіксують та підтверджують суму боргу. Відповідач у встановленому законодавством порядку вказані розрахунки не оскаржував, доказів їх недостовірності, арифметичної помилки чи невідповідності закону суду не надав.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. 
Згідно з частиною другою статті 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Належним доказом погашення заборгованості перед Пенсійним фондом є виключно відповідні платіжні інструкції (доручення) з відміткою банку або банківські виписки про перерахування коштів.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, не спростував доводів позовної заяви та не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про повне чи часткове погашення заявленої суми заборгованості у розмірі 24 833,99 грн станом на день розгляду справи або спростовували правильність розрахунків позивача.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи, що сума боргу підтверджена документально, відповідає вимогам чинного законодавства та не спростована відповідачем, суд доходить стійкого висновку, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з ПрАТ “Бориславський озокерит” загальної суми заборгованості (24 833,99 грн) по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 за період з червня 2025 року по листопад 2025 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній адміністративній справі, суд виходить із такого.
Загальні правила, принципи та порядок розподілу судових витрат чітко визначені статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зокрема, частиною другою статті 139 КАС України імперативно встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Зазначена норма права є спеціальною та обмежує перелік судових витрат, які можуть бути відшкодовані державному органу (суб`єкту владних повноважень) за рахунок іншої сторони у разі ухвалення рішення на його користь.
Зважаючи на те, що позивачем у цій справі виступає саме суб`єкт владних повноважень, а жодних витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз у ході розгляду справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області не понесено, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої суми судового збору відсутні.
Відтак, судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову покладаються на позивача та стягненню з Приватного акціонерного товариства “Бориславський озокерит” не підлягають.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд —
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства “Бориславський озокерит” (місцезнаходження: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. Потік, буд. 5; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 00136768) на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 13814885) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 та Списком № 2 за період з 01 червня 2025 року по 30 листопада 2025 року включно у загальному розмірі 24 833 (двадцять чотири тисячі вісімсот тридцять три) гривні 99 копійок.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням положень статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 30 беоезня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.