Справа №443/709/26
Провадження №3/443/324/26

ПОСТАНОВА
іменем України

23 квітня 2026 року        місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши матеріали, які надійшли від Головного управління ДПС у Львівській області ДПС України до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , керівника ТОВ «Камелія»

за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «Камелія», порушив терміни сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, граничний термін сплати яких становив 29.10.2025, 29.01.2026, фактично сплачено 07.02.2026, чим порушив п. 266.10 ст. 266 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи особою, яка притягається до адміністративної відповідальності на виклик суду не з`явився, хоча про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив. При цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи у суді, а саме за адресою, яка вказана в протоколі №012465/Ж13/1460/13-01-04-06 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ від 30.03.2026 судом скеровувалась судова повістка. Проте, направлене на його адресу конверт та рекомендоване повідомлення повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17) є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду.
Тому у відповідності до ст. 268 КУпАП розгляд справи проведено без вказаної особи.
До вказаних висновків суд прийшов, зокрема виходячи з наступного.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Зважаючи на те, що судом вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного з`ясування обставин справи, підстав для скерування справи для додаткового оформлення суддя не вбачає, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а також враховуючи закінчення строків притягнення особи до відповідальності, суд вважає, що слід вирішити справу у відсутності ОСОБА_1 та в межах тих доказів, які містяться у матеріалах справи та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, доходить такого висновку.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 163-2 КУпАП адміністративним правопорушенням є неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).
Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами п. 266.10.1 ст. 266 Податкового кодексу України, встановлено, що податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення; юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, вчиненому при вище викладених обставинах, повністю доведена дослідженими доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені суддею з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності, кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного рішення, а саме: 
- протоколом №012465/Ж13/1460/13-01-04-06 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ від 30.03.2026, відповідно до якого ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «Камелія», порушив терміни сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, термін сплати 29.10.2025, 29.01.2026, фактично сплачено 07.02.2026, чим порушив п. 266.10 ст. 266 та п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП /а.с.4/;
- актом про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів №11476/13-01-04-06/22353064 від 20.03.2026, яким встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства: ТОВ "Камелія ": граничний термін сплати – 29.10.2025, дата фактичної сплати - 07.02.2026, граничний термін сплати 29.01.2026, дата фактичної сплати – 07.02.2026, а відтак порушено вимоги п.57.1 ст.57, п.50.1 ст.50, п.п.266.10.1 п. 266.10 ст.266 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 із змінами та доповненнями, а саме порушення термінів сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що тягне за собою відповідальність у вигляді штрафних санкцій передбачених ст. 124 ПКУ /а.с.5/.
Проаналізувавши вищевказані документи, суд доходить переконання, що вони є доказами в розумінні статті 251 КУпАП, які підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративне правопорушення, отримані у порядку, передбаченому законом, уповноваженою посадовою особою, відтак відповідають критеріям належності і допустимості. У своїй сукупності ці докази є достатніми та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 163-2 КУпАП. Доказів, які б спростовували наведені в протоколі обставини або породжували обґрунтовані сумніви у достовірності цих обставин, суду не надано.
Таким чином, суд всебічно, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи вважає доведеним несвоєчасне подання ОСОБА_1 узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, за 20.10.2025, 29.01.2026,, тому його дії вірно кваліфіковані як адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 163-2 КУпАП.

Щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за несвоєчасне подання узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, граничний термін сплати якого становив 29.10.2025, суддя зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Визначення на законодавчому рівні у статті 38 КУпАП тривалості строків накладення адміністративного стягнення безпосередньо пов`язано з можливістю реального впливу адміністративної відповідальності на суспільні відносини, поведінку суб`єктів, їхню правосвідомість тощо, тобто з можливістю реалізації функцій адміністративної відповідальності, яка втрачається з плином часу.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Як вбачається із протоколу №012465/Ж13/1460/13-01-04-06 про адміністративне правопорушення серії ГУ ЛВ від 30.03.2026, граничний термін подачі узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб становив 29.10.2025, а відтак датою вчинення адміністративного правопорушення є 30.10.2025, матеріали надійшли до суду лише 06.04.2026, а відтак станом на дату надходження справи 06.04.2026 та на дату розгляду справи 23.04.2026 минув трьохмісячний термін для накладення адміністративного стягнення. 
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на сплив строку накладення адміністративного стягнення, суд вважає, що розпочате провадження у справі стосовно  ОСОБА_1 за частиною 1 статті 163-2 КУпАП за несвоєчасне подання узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб за 29.10.2025, слід закрити у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за несвоєчасне подання узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, граничний термін сплати якого становив 29.01.2026, суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, згідно ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Враховуючи характер та обставини вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення, приходжу до висновку, що діяння, вчинене останнім хоча і містило в собі усі юридичні ознаки, що характеризують правопорушення передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, але внаслідок конкретних обставин та характеру правопорушення не відповідало тій суспільній небезпечності, яка є типовою для цього виду правопорушення, не призвело до тяжких наслідків та шкоду іншим громадянам не спричинило, оскільки граничний термін сплати становив 29.01.2026, а фактично сплачено 07.02.2026, з врахуванням суми податку 826,00 грн, а відтак дії останнього суб`єктивно не були направлені на заподіяння шкоди суспільним інтересам, юридичним та фізичним особам, а тому суд вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення за малозначністю вчиненого правопорушення відповідно до ст. 22 КУпАП та обмежитися усним зауваженням.

Керуючись ст.ст. 22, 44-3, 283, 284 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 163-2 КУпАП за несвоєчасне подання узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, граничний термін сплати якого становив 29.10.2025 закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП за несвоєчасне подання узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з юридичних осіб, граничний термін сплати якого становив 29.01.2026 та звільнити від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі – закрити.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя      Р.Г. Равлінко