ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9073/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХРЕСУРСИ" 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 (повний текст 09.12.2024 року, головуючий суддя Сацький Р.В.) 
в адміністративній справі №280/9073/24 
за позовом заступника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, Запорізької обласної державної адміністрації 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХРЕСУРСИ" 
про зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

30.09.2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах: Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту Запорізької міської ради, Запорізької обласної державної адміністрації до відповідачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Техресурси», в якому прокурор просить суд:
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурси» привести у готовність до використання за призначенням захисну споруду цивільного захисту: сховище за № 28085, що знаходиться за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, Запорізька область, відповідно до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України за №579 від 09.07.2018 року «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту»;
- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурси» привести облікову документацію на захисну споруду цивільного захисту: сховище за № 28085, що знаходиться за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, Запорізька область відповідно до Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених Міністерством внутрішніх справ України за №579 від 09.07.2018 року.
Позовні вимоги заступника керівника окружної прокуратуру мотивовані тим, що у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурси» перебуває захисна споруда цивільного захисту: сховище за №28085, що знаходиться за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, Запорізька область. Укриттю у сховищі підлягає населення прилеглого району, працівники та службовці власника (балансоутримувача) захисної споруди. Час приведення сховища у готовність - 12 годин. Незважаючи на це, з моменту оголошення на території України правового режиму «воєнного стану» наведене сховище, усупереч вимогам законодавства України у сфері цивільного захисту, не було приведене у готовність до використання за призначенням, сховище не підготовлене та має низку суттєвих порушень. Тому прокурор, реалізуючи надані законом повноваження щодо захисту державних інтересів, вимушений звернутися до суду з вказаним адміністративним позовом із метою усуненням порушень вимог законодавства України у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року позовні вимоги заступника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, Запорізької обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХРЕСУРСИ» про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено у повному обсязі.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХРЕСУРСИ» привести у готовність до використання за призначенням захисну споруду цивільного захисту - сховище №28085, що знаходиться за адресою: вул. Нижньодніпровська, 8, м. Запоріжжя, у відповідності до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту».
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХРЕСУРСИ» привести облікову документацію на захисну споруду цивільного захисту - сховище № 28085, що знаходиться за адресою: вул. Нижньодніпровська, 8, м. Запоріжжя, у відповідність до Вимог щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579.
Рішення суду першої інстанції мотивована тим, що захисна споруда цивільного захисту, а саме: сховище за № 28085, яке розташоване за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурси», останнє як балансоутримувач було зобов`язане належним чином здійснювати утримання та експлуатацію вказаної захисної споруди цивільного захисту, беручи до уваги обставину, що станом на момент ухвалення судового рішення сховище залишається не готовим до використання за призначенням, а облікова документація на захисну споруду містить недостовірні відомості про балансоутримувача, позовні вимоги, які заявлені прокурором є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурси» подало апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати та залишити без розгляду позов.
Вказує, що прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.09.2025 року зупинено провадження у справі №280/9073/24 за позовом заступника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, Запорізької обласної державної адміністрації до відповідача ТОВ "ТЕХРЕСУРСИ" про зобов`язання вчинити певні дії,- до набрання законної сили судовим рішенням у справі №420/22303/23 (вирішення питання про наявність або відсутність у прокурора права на звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі органу ДСНС з вимогами зобов`язального характеру щодо суб`єкта, на якого покладено обов`язок належного утримання захисної споруди).
14.11.2025 судом зареєстровано клопотання заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про поновлення провадження у справі №280/9073/24. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.12.2025 року клопотання заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області про поновлення провадження у справі №280/9073/24 - задоволено. Поновлено апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що у справі №420/22303/23 Верховний Суд зазначив, що стаття 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" містить вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що військова адміністрація не є особою, якій належить право вимоги за позовом до суб`єкта господарювання про визнання протиправною бездіяльності щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту та про зобов`язання вчинити відповідні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 року та 27.02.2025 року у справах N 420/22304/23 та 420/17642/22 відповідно.
За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для звернення прокурора в інтересах держави в особі ОВА (обласна військова адміністрація), оскільки військові адміністрації не мають повноважень звертатися до суду з такими позовами.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що у фонді захисних споруд цивільного захисту міста Запоріжжя перебуває захисна споруда цивільного захисту, а саме: сховище за № 28085, розташоване за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, Запорізька область (пункт 8 додатку за №1 до розпорядження Запорізького міського голови за №88р від 27.03.2024 року).
Захисна споруда цивільного захисту є вбудованою у п`ятиповерхову будівлю, загальна площа: 161,1 квадратних метрів, місткість: 150 осіб, має один вхід та один аварійний вихід. Сховище введено в експлуатацію в грудні 1972 року, час приведення сховища у готовність 12 (дванадцять) годин. Укриттю у сховищі підлягає населення прилеглого району, працівники та службовці Відкритого акціонерного товариства «Запоріжелектромонтаж», про що прямо вказано у обліковій картці сховища від 21.09.2021 року та паспорті сховища.
Право власності на захисну споруду цивільного захисту, яка є частиною цокольного поверху (напівпідвалу) адміністративної будівлі, розташованої за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, Запорізька область, на підставі договору купівлі-продажу за № 08/03;51-03 від 04.04.2003 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Запоріжелектромонтаж» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техресурси», перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техресурси», про що суду надано на дослідження відповідна копія договору.
Сховище за №28085 введено в експлуатацію та включено до обліку захисних споруд цивільного захисту у 1972 році, про що зроблено відповідний запис у Книзі обліку захисних споруд цивільного захисту розташованих на території Запорізької області, ведення якої розпочато 02.08.2017 року Департаментом з питань цивільного захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, що підтверджується листом Департаменту з питань цивільного захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації за № 1755/02.2-05 від 16.09.2024 року; витягом з Книги обліку захисних споруд цивільного захисту розташованих на території Запорізької області.
Відомостей про зняття (списання) вказаної захисної споруди з обліку фонду захисних споруд відповідно до чинного на момент написання позову Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України за № 1338 від 10.03.2017 року та Інструкції про порядок списання непридатних захисних споруд цивільної оборони, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України за № 567 від 08.04.1999 року, яка була чинна у період часу, починаючи зі 08.04.1999 року по 24.04.2017 року, не встановлено, про що суду надано на дослідження лист Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області за № 53002-4228/5322-1 від 22.07.2024 року, лист Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради за № 1411/01-14/01 від 26.07.2024 року та лист Департаменту з питань цивільного захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації за № 1334/02.2-05 від 23.07.2024 року.
За результатами оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту встановлено, що у сховищі за № 28085 зафіксовані наступні недоліки в утриманні захисної споруди, а саме: 
1). стан захисно-герметичних (герметичних) воріт, дверей, ставень, механізмів задраювання: гума відсутня, вказівні написи на штурвалах та ручках «відчинено-зачинено» відсутні, маркування на дверях та ставнях не нанесено; 
2) стан противибухових пристроїв: відсутні; 
3) стан системи водопостачання: наявність покажчиків руху води немає; безнапірні та напірні баки для питної води передбачено проектом, резервуар 0,92 метрів кубічних - відсутній; останні лабораторній дослідження якості питної води у баках не проводились; водопровідні труби пофарбовані не правильно; 
4) стан каналізаційної системи: запірна арматура передбачена проектом, відсутня; 
5) справність системи опалення: запірна арматура передбачена проектом, відсутня; трубопроводи передбачено проектом, відсутні; 
6) справність систем зв`язку та оповіщення: відсутня, схема оповіщення не розміщена на дошці документації; 
7) стан заземлення електрообладнання: повністю відсутнє; 
8) протипожежний стан: відсутня схема евакуації; 
9) температурно-вологісний режим і параметри повітряного середовища приміщень захисної споруди: не забезпечено вимірювальними приладами та їх стан; 
10) наявність робочого інструмента формування з обслуговування захисної споруди 20 відсотків від нормативу; 
11) наявність документації захисної споруди: паспорт захисної споруди: немає; опис обладнання та майна: немає; схеми зовнішніх і внутрішніх інженерних мереж із зазначенням пристроїв для відключення: немає; журнал перевірки стану захисної споруди: немає; план захисної споруди із зазначенням пристроїв для сидіння і лежання та шляхів евакуації: немає; план приведення захисної споруди у готовність немає; вимоги з експлуатації фільтровентиляційного та іншого інженерного обладнання: немає; правила користування вимірювальними приладами: немає; журнал експлуатації фільтровентиляційного обладнання: немає; журнал результатів оглядів та контрольних перевірок фільтрів-поглиначів, фільтрів гопколітових, приладів регенерації та підпору повітря: немає; формуляр фільтровентиляційних агрегатів: немає; порядок провітрювання захисної споруди: немає; інструкція з протипожежної безпеки: немає; щорічний акт огляду ємностей для питної води з результатами лабораторних досліджень: немає; експлуатаційні схеми систем життєзабезпечення із зазначенням пристроїв для відключення: вентиляції немає; схема оповіщення та інформування зі списками необхідних телефонів: немає; журнал перевірки стану готовності захисної споруди: немає; інструкція з використання засобів індивідуального захисту: немає; порядок перевірки сховища на герметичні: немає; довідка про перевірку сховища на герметичність: немає; правила поведінки у захисній споруді: немає; список особового складу формування з обслуговування споруди: немає; функціональні обов`язки особового складу формування з обслуговування захисної споруди: немає; порядок дій особового складу формування з обслуговування захисної споруди під час приведення захисної споруди у готовність та використання захисної споруди за призначенням: немає; 
12) проведення навчання та рівень знань і навичок формування з обслуговування захисної споруди: не проводились; 
13) наявність документів, що підтверджують проведення щорічних оглядів захисної споруди: відсутні; 
14) результати перевірки експлуатації захисної споруди в режимі сховища протягом 6 годин з перевіркою роботи у режимах чистої вентиляції та фільтровентиляції: не проводилась.
За наслідками обстеження комісією встановлено, що сховище за №28085, яке розташоване за адресою: вулиця Нижньодніпровська, 8, місто Запоріжжя, Запорізька область, оцінюється як не готове до використання за призначенням.
Аналогічна обставина стверджується проведеною слідчою (розшуковою) дією: оглядом захисної споруди цивільного захисту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.07.2022 року за № 12022087050000484. Позивач (прокурор) вважає, що наявні підставим для зобов`язання відповідача привести у готовність до використання за призначенням захисну споруду цивільного захисту.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з такого.
Статтею 3 Конституції України установлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Умови та особливості звернення до адміністративного суду прокурора визначені статтею 53 КАС України.
Так, частиною 3 статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (ч.4 ст.53 КАС України).
Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України від 14.10.2014 року N 1697-VII "Про прокуратуру".
Статтею 1 вказаного закону установлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абз.1, 2 ч.4 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру").
Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абз.3 ч.4 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру").
Отже, за наведеного правового регулювання, процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах і, визначаючи правовий статус прокурора у судовому процесі для представництва інтересів держави, законодавець зобов`язав останнього навести належне обґрунтування щодо наявності/відсутності таких підстав. Водночас суд повинен надати оцінку таким аргументам.
При цьому, у справі №420/22303/23 Верховний Суд зазначив, що стаття 15 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" містить вичерпний перелік повноважень, наданих військовим адміністраціям, повноваження на звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання вчинити дії, спрямовані на приведення у стан готовності захисної споруди цивільного захисту у цій статті відсутні.
За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що військова адміністрація не є особою, якій належить право вимоги за позовом до суб`єкта господарювання про визнання протиправною бездіяльності щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту та про зобов`язання вчинити відповідні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2025 року та 27.02.2025 року у справах N 420/22304/23 та 420/17642/22 відповідно.
За наведеного нормативно-правового регулювання, Верховний Суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для звернення прокурора в інтересах держави в особі ОВА (обласна військова адміністрація), оскільки військові адміністрації не мають повноважень звертатися до суду з такими позовами.
Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту урегульовані Кодексом цивільного захисту України, яким, зокрема, також визначено і повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.
Відповідно до частини 8 статті 32 Кодексу цивільного захисту України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється суб`єктами господарювання, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів.
Частиною 15 статті 32 Кодексу цивільного захисту України установлено, що контроль за створенням фонду захисних споруд цивільного захисту, готовністю його об`єктів до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, та його територіальні органи спільно з місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Законом №2228-IX із Кодексу цивільного захисту України виключено статтю 67 «Повноваження центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки».
Цим же Законом №2228-IX Кодекс цивільного захисту України було доповнено статтею 17-1 Повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, згідно із пунктами 16, 48, 51 якої такий суб`єкт владних повноважень:
- реалізує державну політику з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, ведення обліку таких споруд;
- звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей;
- перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти.
Надалі, з 29.10.2022 року набрали чинності норми Закону України від 06.10.2022 року №2655-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перших кроків дерегуляції бізнесу шляхом страхування цивільної відповідальності», яким пункт 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України після слів «адміністративного суду щодо» доповнено словами «допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо», а після слів «здоров`ю людей» - словами «з інших підстав, визначених законом».
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052 (Положення №1052 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.
Підпунктом 48 пункту 4 Положення №1052 ( у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) передбачено, що ДСНС, відповідно до покладених на неї завдань, складає акти перевірок, приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, інші обов`язкові для виконання розпорядчі документи, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту; застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки (підпункт 52).
Отже, не зважаючи на зміни у Кодексі цивільного захисту України (у редакції Закону України від 06.10.2022 року №2655-IX), указані норми Положення №1052 в частині застосування виду заходів впливу не змінилися.
На час виникнення спірних правовідносин у цій справі, Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, виключення таких споруд із фонду та ведення його обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 року №138 (Порядок №138), був визначений механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку.
За визначенням, наведеним у пункті 3 Порядку №138, балансоутримувачі захисних споруд - це власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають захисні споруди (у тому числі споруди, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації); а утримання захисних споруд - це комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням.
Здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС разом з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими держадміністраціями (пункт 12 Порядку №138, у редакції, чинній на час звернення до суду).
Крім того, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) установлені Законом України від 05.04.2007 року №877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Саме в цьому Законі наведені види та форми заходів державного нагляду (контролю), зокрема у вигляді планових та позапланових заходів, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (стаття 1 Закону № 877-V).
Отже, за наведеного нормативно-правового регулювання та аналізуючи приписи пункту 17-1 Кодексу цивільного захисту України (у редакції Закону України від 06.10.2022 року №2655-IX), у взаємозв`язку з Положенням №1052, Верховний Суд констатує, що органам ДСНС надано право звернення до адміністративного суду лише з вимогами про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи суб`єктів господарювання, що свідчить про виключність судового способу захисту цих суспільних інтересів у випадку створення загрози життю та/або здоров`ю людей, тоді як в інших випадках передбачено застосування заходів адміністративного примусу, що за своєю суттю є заходом реалізації застосування санкції, передбаченої приписами статті 68 Кодексу цивільного захисту України.
Можливість самостійного звернення до суду органу ДСНС з позовними вимогами зобов`язального характеру до відповідальних суб`єктів, як захід контролю не встановлена, оскільки за наведеного нормативно-правового регулювання питання повноважень органу ДСНС звертатися до суду, як позивач, вирішено законодавцем через наділення указаного суб`єкта владних повноважень контролюючими функціями у вигляді здійснення державного нагляду (контролю), які реалізуються шляхом застосування відповідних заходів реагування до суб`єктів господарювання або оскарження дій щодо недопуску до перевірки посадових осіб ДСНС.
Підсумовуючи викладене, за наведеного нормативно-правового регулювання (після набрання чинності Законом №2655-IX) коло повноважень органів ДСНС щодо права звернення до адміністративного суду не змінилося і є обмеженим, а отже, ГУ ДСНС в Запорізькій області не може бути позивачем у цій справі, у зв`язку з чим прокурор у позовній заяві визначив орган, в особі якого він звернувся до суду та захищає інтереси держави, який не має самостійного права на звернення із цим позовом, тобто не може набути статусу позивача.
Аналогічний висновок Верховним Судом сформовано і у справі № 520/16197/23, в якій Суд, аналізуючи попередню практику Верховного Суду у подібній категорії справ, указав, що на відміну від попередньої редакції указаної норми щодо відсутності у територіального органу ДСНС права на звернення до суду з позовами у цій категорії, законодавець у чинній редакції пункту 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України, передбачив право на звернення до суду цього органу також і з інших підстав, визначених законом.
Також у справі № 520/16197/23 Верховний Суд, з-поміж іншого, зазначив, що у контексті порушеного питання варто також зауважити, що частина 4 статті 4 Закону № 877-V визначає, що виключно законами встановлюються: 
органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; 
види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); 
повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; 
вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; 
спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); 
санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.
Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
За висновком Верховного Суду №520/16197/23 указані норми також визначають пряму кореляцію між законодавчим положенням та повноваженням контролюючого органу здійснювати той чи інший вид державного нагляду за діяльністю суб`єктів господарювання. Тому, не зважаючи на те, що пункт 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України, у редакції Закону №2655-ІХ, передбачає, що коло правовідносин, у яких територіальний орган ДСНС може бути позивачем, хоча і розширилось, тобто перестало бути виключним, проте потребує чіткої кореляції із положенням закону, який би передбачив відповідний випадок, за якого ДСНС може подати до суду позовну заяву. Іншими словами, у чинній редакції пункту 48 частини 2 статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України окреслена прив`язка правової підстави звернення до суду із нормою закону, і лише за її наявності ДСНС може набути статусу позивача.
За таких обставин, Верховний Суд у справі №520/16197/23 дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та, відповідно, правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд, а отже, і прокурор не може від його імені заявити такий позов.
Таку правову позицію підтримано Верховним Судом надалі і в інших справах, зокрема №400/10777/23, №160/26224/23, №560/16769/23, та інших подібних спорах і такі висновки узгоджуються з попередньою практикою Верховного Суду, зокрема у справах №№260/4120/22, 560/10015/22, 160/9125/22 та 260/4044/22, висновки у яких було сформовано ще до набрання чинності Законом № 2655-ІХ. 
Стосовно Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до Положення про управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, яке затверджено рішенням міської ради від 30.09.2020 року №33, (Положення) це управління є органом, який уповноважений діяти від імені територіальної громади міста Запоріжжя у сфері цивільного захисту.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо організації та забезпечення цивільного захисту визначені статтею 36-1 Закону № 280/97-ВР, відповідно до частини першої якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні повноваження щодо виконання вимог законодавства щодо визначення потреби, створення, використання, утримання, реконструкції та ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, здійснення контролю за станом утримання таких споруд та готовності їх до використання за призначенням та підтримкою в належному технічному стані (абз.10 п. «а»).
За положеннями пунктів 23 - 29 частини 2 статті 19 КЦЗ України до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту належить:
виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання, експлуатації та реконструкції об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту;
визначення за погодженням з місцевими державними адміністраціями потреби в об`єктах фонду захисних споруд цивільного захисту, необхідних для укриття всіх категорій населення за місцем роботи та за місцем проживання, а також інших категорій населення за місцем тимчасового перебування, у визначених законодавством випадках;
реалізація заходів щодо забезпечення потреб в укритті населення шляхом будівництва захисних споруд цивільного захисту, споруд подвійного призначення та виготовлення (монтування) первинних (мобільних) і облаштування найпростіших укриттів, а також (у разі потреби) відновлення пошкоджених (зруйнованих) об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту;
прийняття рішень про подальше використання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд;
ведення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту територіальної громади, створення загальнодоступних інформаційних ресурсів та доведення до населення інформації про об`єкти такого фонду, у тому числі у доступній для осіб з порушеннями зору та слуху формі;
здійснення контролю за станом утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту;
організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.
Отже, законодавцем не передбачено повноважень Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради на звернення до суду із заявленими в цій справі позовними вимогами як позивача. 
Правом звернення до суду із заявленими в цій справі позовними вимогами не наділена відповідна рада або виконавчий комітет такої ради.
Також колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що не передбачено жодного нормативно-правового акта, який би надавав Запорізькій обласній державній адміністрації право на звернення до суду із заявленими позовними вимогами у якості позивача.
Встановивши відсутність у Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, Запорізької обласної державної адміністрації права на звернення до суду із цим позовом, що тягне за собою відсутність цього ж права у заступника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необхідність залишення цього позову без розгляду.
Враховуючи те, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду адміністративним судом справи без прийняття рішення суду по суті спору, а тому у цьому випадку оцінка судом спірним правовідносинам не надається. На підставі викладеного, керуючись ст.240, 241-243 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХРЕСУРСИ" – задовольнити.
Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2024 року – скасувати.
Адміністративний позов заступника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради, Запорізької обласної державної адміністрації до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕХРЕСУРСИ" про зобов`язання вчинити певні дії – залишити без розгляду.
Постанова набирає законної сили 11.02.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова