ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 Справа № 917/1514/24 
м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана", вул. Європейська, 33, м. Полтава, Полтавська область, 36000 
до 1.Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", пров. Романа Шухевича, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36000
2. Акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Єжи Гедройця, буд.5, м. Київ, 03150 
3. Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради, вул. Соборності, 36, м. Полтава, 36000 
про усунення перешкод у користуванні майном 

Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І. 

Учасники справи згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" до 1) Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор"; 2) Акціонерного товариства "Українська залізниця"; 3) Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном.
Ухвалою від 23.09.2024 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 22.10.2024 на 09:50 год.
24.09.2024 (вхід. № 12582) від представника позивача - Плескача В`ячеслава Юрійовича до матеріалів справи надійшло клопотання про залучення співвідповідача - Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради.
07.10.2024 (вхід. № 13270) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник посилається на те, що у Акціонерного товариства "Українська залізниця" відсутнє зобов`язання вчинити певні дії або утриматись від них. Товариство не є зобов`язаним за вимогою особою.
Крім того, відповідач 2 зазначає, що позивачу надавались відповіді щодо відсутності в статутному капіталі Товариства об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33. 
Отже, відповідач 2 вважає, що в позовній заяві відсутній предмет спору щодо відповідача 2, відповідач 2 є неналежним відповідачем у справі, та просить суд закрити провадження у справі в частині позовних вимог до Акціонерного товариства "Українська залізниця". Зазначає, що у 2001 році відповідно до рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради залізниця передала у комунальну власність м. Полтави будинок № 33 по вулиці Фрунзе (нова назва - Європейська) у м. Полтава площею 1305, 4 кв.м. (від загальної площі будинку – 1566, 8 кв.м.) та земельну ділянку площею 755, 3 кв.м. під зазначеним будинком. 
07.10.2024 (вхід. № 13274) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. 
08.10.2024 (вхід. № 13297) від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява, в якій представник зазначає, що предметом оскарження у цій справі є реєстраційний запис, за яким 6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги є співвласником нерухомого майна за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33, а тому, відповідачем (співвідповідачем) має бути також особа, щодо якої зареєстровано право. Попри те, що Укрзалізниця не претендує на майно за вказаною адресою, залучення її є обов`язковим через фігурування її підрозділу у оспорюваному записі. 
Заявлення позову до неналежного відповідача (співвідповідача) є підставою для відмови у задоволенні позову, а не закриття провадження. Хоча відповідач і просить закрити провадження щодо нього, він фактично наводить свої міркування щодо суті позовних вимог.
Ухвалою від 10.10.2024 суд відмовив в задоволенні заяви представника відповідача 2 про проведення засідання в режимі відеоконференції.
16.10.2024 (вхід. №13753) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.
21.10.2024 (вхід. № 13940) від відповідача 1 до матеріалів справи надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Відповідач 1 зазначає, що позивач не здійснював передбачених законом правових дій щодо визначення виду власності, не звертався до БТІ із заявами про розробку висновків із розрахунку часток, або встановлення умов фактичного володіння у користуванні майном та технічної інвентаризації. Отже, посилаючись на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідач 1 стверджує, що підстав для державної реєстрації у поточному часі немає через відсутність технічної інвентаризації і записів у реєстрі будівельної діяльності. 
22.10.2024 (вхід. № 14048) від представника позивача до матеріалів справи надійшла заява, в якій представник зазначає, що в жодному з документів щодо права власності на нерухомість, зокрема, й договорі купівлі-продажу 1995 року, не вказано, що цей об`єкт є частиною іншого об`єкта, який частково належав би іншому співвласнику, а тому здійснювати заходи, про які зазначає відповідач 1, не було правових підстав. 
Міністерство юстиції України на першій сторінці свого висновку від 28.12.2023 вказало: "запис від 23.06.2010 № 6838133 (далі - оскаржуваний запис), внесений Приватним
підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33 (далі – нежитлове приміщення), за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги".
Тобто Міністерство юстиції України, як держатель реєстру, підтвердило, що запис внесено відповідачем 1.
Предметом позову у справі є питання про правомірність внесення до реєстру запису 23.06.2010 № 6838133 - державний реєстратор відмовляється реєструвати право власності на належну позивачу нерухомість виключно через наявність в реєстрі цього запису.
У разі вилучення з реєстру цього запису (зокрема й через задоволення позову у поточній справі) позивач належним чином буде вчиняти всі дії, що потрібні для реєстрації речових прав - у тому числі, якщо це дійсно буде вимагатися, буде зроблено нову технічну інвентаризацію. Проте наразі немає підстав ставити питання про її проведення, адже реєстратор вказує як підставу для неможливості проведення реєстрації речових прав лише незаконно і безпідставно внесений відповідачем 1 до реєстру запис 23.06.2010 № 6838133.
Позивач також зазначає, що клопотання про закриття провадження у справі є некоректним, адже фактично відповідач 1 наводить свої міркування щодо відмови у задоволенні позову, а не обгрунтовує наявність встановлених ГПК України процесуальних підстав для саме закриття провадження у справі.

Ухвалою від 22.10.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, залучив до участі у розгляді справи співвідповідача - Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради та відклав розгляд справи на 07.01.2025 на 10:00 год.
27.11.2024 (вхід. № 16097) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів щодо правонаступництва особи "6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги".
06.01.2025 (вхід. № 84) від представника відповідача 1 до матеріалів справи надійшли пояснення, в яких представник зазначає про невірно обраний позивачем спосіб захисту права, а також стверджує, що жодних рішень щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги  відповідач 1 не приймав, записів не здійснював. Посилаючись на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2006 р., відповідач 1 зазначає, що частка позивача у спільному майні не визначена, позивач не має документів у сфері містобудування про розмір частки, немає у державному будівельному реєстрі відомостей про технічний паспорт відповідно до п. 22 ст. 22-2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», немає ідентифікатора об`єкта містобудування, а отже, просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.
08.01.2025 (вхід. № 190) від позивача до матеріалів справи надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Судове засідання, призначене на 07.01.2025 на 10:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Ухвалою від 15.01.2025 суд призначив розгляд справи на 18.03.2025 на 10:00 год.
04.02.2025 (вхід. № 1469) від Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що підстави проведення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо виконання судових рішень в сфері державної реєстрації визначено статтями 27 та 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У разі задоволення позовних вимог «про визнання протиправним і нечинним архівного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133) та скасування рішення Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення за 6-ю дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги» провести реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до чинного законодавства неможливо.
З метою проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно належний заявник має право звернутися до будь-якого державного реєстратора в межах області (частина 5 статті 3 Закону).
Тобто, монополія у сфері державної реєстрації прав відсутня. Департамент є одним серед багатьох суб`єктів державної реєстрації прав в межах України, повноважних проводити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на підставах та в порядку, визначених Законом.
Зі змісту позовних вимог вбачається, що судове рішення не вплине на суб`єктивні права чи охоронювані законом інтереси Департаменту.
Відповідач 3 просить в позові відмовити.

18.03.2025 (вхід. № 3630) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою від 18.03.2025 суд відклав розгляд справи на 20.05.2025 на 10:00 год.
31.03.2025 (вхід. № 4228) від представника позивача до матеріалів справи надійшла відповідь на відзив відповідача 3, в якій позивач зазначає, що: 
1) ТОВ «Фірма Світлана» є єдиним і неоспорюваним власником нерухомості. Відповідач-2 (АТ «Укрзалізниця») письмово підтвердив у раніше поданих суду документах, що не є співвласником цієї нерухомості, а на неї не претендує; 
2) Починаючи з 1995 року і до цього дня ТОВ «Фірма Світлана» було і є єдиним, неоспорюваним власником, володільцем нерухомості. З власності, володіння і користування вона на жодну секунду не вибувало;
3) Починаючи з 1995 року і до цього дня щодо цієї нерухомості не існувало абсолютно жодного спору щодо права власності і володіння. 
Виходячи з цих ніким не оспорюваних фактів, ТОВ «Фірма Світлана» не потребується рішення суду «щодо набуття, зміни або припинення права власності», як про це помилково зазначає відповідач 3.
Якщо ТОВ «Фірма Світлана» подасть позов про визнання права власності, то такий позов буде завідомо безпідставний, бо у підприємства уже є право власності, що підтверджене неоспорюваними ніким документами. 
ТОВ «Фірма Світлана» потрібен захист не у виді визнання права власності на нерухомість, а у виді вилучення з реєстру безпідставно внесеного туди запису 2010 року, який і оспорено в прохальній частині позову. 
У разі задоволення позову так, як це зазначено у прохальній частині позовної заяви, ТОВ «Фірма Світлана» буде подавати на державну реєстрацію не рішення суду у справі №917/1514/24, а договір купівлі-продажу 1995 року. Це рішення суду буде долучатися лише як доказ того, що запис 2010 року скасований, а отже не існує перешкод для реєстрації за ТОВ «Фірма Світлана» права власності на підставі договору купівлі-продажу.
Тому задоволення позову у саме такому формулюванні прохальної частини повною мірою захистить інтереси позивача. Адже у разі набрання таким рішенням суду чинності, позивач просто заново подасть до реєстратора документи для реєстрації речових прав і на цей раз архівний запис від 23.06.2010 №6838133 не буде перешкодою у реєстрації права, яке ніким не оспорюється.

31.03.2025 (вхід. № 4301) від позивача до матеріалів справи надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача на підставі поданих матеріалів. 
20.05.2025 (вхід. № 6659) від представника відповідача 1 до матеріалів справи надійшли заперечення. 
В судовому засіданні 20.05.2025 суд оголосив перерву до 29.07.2025 до 10:00 год.
Ухвалою від 29.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.10.2025 на 13:00 год.
Судове засідання, призначене на 28.10.2025 на 13:00 год., не відбулося в зв`язку з терміновою евакуацією людей з приміщення Господарського суду Полтавської області, оскільки надійшло повідомлення про замінування будівлі суду.
Ухвалою від 28.10.2025 суд призначив дату засідання у справі на 11.12.2025 на 15:00 год., в режимі відеоконференції.
10.11.2025 (вхід. № 14368) від позивача до матеріалів справи надійшли додаткові пояснення у справі.
11.11.2025 (вхід. № 14470) від представника відповідача 1 до матеріалів справи надійшли додаткові пояснення згідно до поданих додаткових пояснень позивача.
12.11.2025 (вхід. № 14537) від представника позивача до матеріалів справи надійшли додаткові пояснення у справі.
В судовому засіданні 11.12.2025 суд оголосив перерву до 13.01.2026 до 15:00 год.
16.12.2025 (вхід. № 16338) від представника відповідача 1 до матеріалів справи заява, в якій представник просить застосувати п. 42,46 Постанови "Про затвердження порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
09.01.2026 (вхід. № 226) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшло клопотання про долучення доказів.
Судове засідання, призначене на 13.01.2026 на 15:00 год., не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Ухвалою від 29.01.2026 суд призначив розгляд справи на 12.03.2026 на 15:00 год.
В судовому засіданні 12.03.2026 представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.
Представники відповідачів 1,2, третьої особи проти задоволення позовних вимог заперечують, просять відмовити в позові.
В судовому засіданні 12.03.2026 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
Підприємство ТОВ “Фірма Світлана” є власником приміщення площею 23,8 кв.м. за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 33 (колишня назва вулиці – Фрунзе). Це нерухоме приміщення на першому поверсі багатоквартирного будинку.
Вище зазначений об`єкт був придбаний в ході малої приватизації за договором від 24.11.1995 року. Усі вичерпні відповідні документи щодо продажу об`єкта додано до позову. За підприємством були зареєстровані речові права згідно законодавства, яке діяло станом на той час, відмітка про що міститься у реєстраційному посвідченні, підшитому до договору купівлі-продажу.
З того часу, як зазначає в позові позивач, підприємство відкрито користується приміщенням – в ньому розміщена перукарня. Зокрема, по 2015 рік підприємство орендувало земельну ділянку під приміщенням. Також факт власності підприємства щодо цього об`єкта фігурував в судових рішеннях у спорах, не пов`язаних з цим (рішення у справі № 816/3988/15).
09.08.2023 року для належного оформлення речових прав, підприємство подало заяву про реєстрацію речового права власності щодо вказаного приміщення.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно Дмитренко Тетяна Іванівна, Департамент з питань реєстрації, Полтавська обл., розглянувши заяву від 09.08.2023 за реєстраційним номером 56564237 (далі - Заява) ухвалив рішення № 68865732 від 14.08.2023 року про відмову в проведенні реєстраційних дій. Відмову мотивував тим, що в реєстрі речових прав наявний архівний запис про те, що приміщення складається з 47,4 кв.м., а належні ТОВ “Фірма Світлана” 23,8 кв.м. – це частка в спільній сумісній власності. Зазначає, що наявні суперечності між вже зареєстрованими і заявленими речовими правами.
Після отримання вищезазначеного рішення було виявлено, що в реєстрі речових прав наявний архівний запис від 23.06.2010, за яким приміщення перебуває у приватній спільній сумісній власності, а співвласником поряд із ТОВ “Фірма Світлана” зазначається 6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги.
Проте, в жодних документах підприємства 1995 року про придбання нерухомого приміщення не фігурує ані факт того, що приміщення перебуває саме у спільній сумісній власності (та/або є часткою, тощо), ані взагалі ніде не згадується 6 - та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги.
Для з`ясування всіх цих обставин позивачем було зроблено ряд запитів:
1) до Фонду державного майна та його відповідного Регіонального відділення, оскільки в 1995 році саме Фонд державного майна виступав продавцем нерухомого приміщення. Фонд і Регіональне відділення поінформували, що у них будь-яка інформація відсутня, рекомендували звертатись до органів місцевого самоврядування;
2) запити до Полтавської міської ради, проте на жоден з цих запитів міська рада не відповіла;
3) запит до Регіональної філії “Південна залізниця” АТ “Укрзалізниця”, яка листом від 31.08.2023 року поінформувала, що нічого не знає, рекомендувала звертатись до АТ “Укрзалізниця” напряму.
4) запит до АТ “Укрзалізниця, яка листом № ФБМЕС-06/45 від 29.01.2024 поінформувала, що не має будь-яких прав щодо приміщення за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33.
05.10.2023 року підприємство позивача подавало на рішення державного реєстратора скаргу до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка була розглянута і відхилена згідно наказу №1025/8 від 02.11.2023 р. Міністерство юстиції України наказом № 537/7 від 16.02 2024 р. залишило в силі це рішення.
Позиція органів Міністерства юстиції України полягає по суті в тому, що самого по собі факту наявності архівного запису 2010 року достатньо для відмови в реєстрації речового права за підприємством і реєстратор правильно відмовив у реєстрації речових прав. При цьому, Міністерство юстиції України зазначило, що воно не має повноважень перевіряти законність запису від 23.06.2020 року.
У висновку колегії Міністерства юстиції України від 28.12.2023 вказано, що архівний запис від 23.06.2010 № 6838133 внесений до реєстру речових прав Приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор”.
Позивач зазначає, що державний реєстратор при ухваленні рішення не вчиняв будь-яких дій по з`ясуванню обставин начебто суперечностей між заявленими і зареєстрованими правами, а одразу і без пояснень відмовив у реєстрації прав.
Таким чином, попри те, що ТОВ “Фірма Світлана” є єдиним і неоспорюваним власником приміщення площею 23,8 кв. м. за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33 – зареєструвати це право, якщо слідувати логіці реєстратора, неможливо. Адже, як зазначає позивач, документи усі правильні, а можливості внести будь-які корективи в реєстр речових прав у підприємства позивача відсутні (та й не з`ясовані правові підстави для самого по собі наявного там запису).
Підприємство подавало адміністративний позов про скасування рішення державного реєстратора, а також згаданого раніше архівного запису в реєстрі речових прав від 23.06.2010.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.01.2024 у справі 440/2/24 відмовлено у відкритті провадження у зв`язку з непідсудністю справи адміністративним судам.
Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26.03.2024 і КАС Верховного Суду у постанові від 23.07.2024 в цій справі погодились, що ТОВ “Фірма Світлана” є власником приміщення площею 23,8 кв.м. за адресою м. Полтава, вул. Європейська, 33 – проте зазначили, що спір підпадає під юрисдикцію господарського суду: “26. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ “Фірма Світлана” є власником нежитлового приміщення, площею 23,8 кв.м., розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33 на підставі договору купівлі – продажу від 24.11.1995, акту передачі від 20.12.1995 № 18, наказу від 10.01.1996, яким зареєстровано вищенаведений договір.
32. Колегія суддів оцінивши висновки судів попередніх інстанцій та доводи касаційної скарги, погоджується з висновками судів про неналежність цього спору до адміністративної юрисдикції, оскільки визнання протиправним і нечинним архівного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 не є безспірним, як вважає позивач, і має бути встановлено у порядку господарського судочинства, як вірно відзначили суди попередніх інстанцій.”
Позивач, вважаючи своє право порушеним, звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у користуванні належним йому нежитловим приміщенням шляхом визнання протиправним і нечинним Архівного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133, Номер запису: 74 в книзі: 2) та скасування рішення Приватного Підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: Полтавська область, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги. 

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши додані до справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За приписами статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
В силу приписів ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Судом встановлено, що ТОВ “Фірма Світлана” (позивач) є дійсним власником нерухомого приміщення площею 23,8 кв.м. за адресою: м. Полтава, вул. Європейська,33. 
Підприємство відкрито використовує це приміщення з 1995 року, у підприємства відсутні будь-які спори щодо права власності на цей об`єкт і ніхто не оспорював той факт, що підприємство є його власником. Матеріали справи свідчать, що приміщення площею 23,8 кв.м. за адресою: м. Полтава, вул. Європейська,33, не вибувало із власності та користування підприємства, не перебуває у користуванні інших осіб і ніхто на це приміщення не претендує.
Право власності підтверджено відповідними документами і воно зареєстровано за законодавством, яке діяло станом на той час. Із вжитих підприємством самостійно заходів не виявилось за можливе підтвердити ані будь-які неточності при оформленні документів щодо права на власність у 1995 році, ані більше того, не виявилось за можливе підтвердити і правильність наявного в реєстрі архівного запису про спільну власність та співвласника в особі “6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги”.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи по з`ясуванню правової природи архівного запису від 23.06.2010 № 6838133, внесеного до реєстру речових прав Приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", і з отриманих відомостей вбачається, що не існує належної правової підстави для внесення його в реєстр.
Матеріали справи також свідчать, що не існує такої юридичної особи, як "6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги", тобто БТІ "Інвентаризатор" внесено запис від 23.06.2010 № 683813 при тому, що:
1) єдиним власником приміщення площею 23,8 кв.м. за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33 є позивач - ТОВ “Фірма Світлана”, що не оспорюється;
2) не існує жодного документу, де було б вказано, що це приміщення є часткою в спільній частковій власності та/або взагалі не є відокремленим об`єктом нерухомного майна;
3) не існує доказів існування (щонайменше станом на 23.06.2010) такої юридичної особи, як “ 6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги”;
4) будь-які інші особи, зокрема і АТ “Укрзалізниця”, не є власниками, співвласниками майна, що ними визнається і не оспорюється.
В наказі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.11.2023 вказано:
“Відповідно до листа приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” від 19.03.2015 № 2030 Колегією вбачається, що згідно з матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” проведена реєстрація права власності до 01.01.2013 по вул. Фрунзе, 33 в м. Полтава за Товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма Світлана” - нежитлове приміщення, загальною площею 23,8 кв.м.; крім того, наявна реєстрація права власності по вул. Фрунзе, 33 в м. Полтава на вказане нежитлове приміщення за іншою юридичною особою (6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги) на підставі акту прийому в експлуатацію, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 13.12.1951 (далі - акт прийому в експлуатацію від 13.12.1951).”
Як зазначено відповідачем 2 у відзиві та підтверджено доданими до відзиву доказами, згідно з рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 30.05.2001 № 164, на підставі Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» та Закону України «Про місцеве самоврядування в України», було доручено управлінню житлово-комунального господарства прийняти у комунальну власність міста відомчі житлові будинки згідно з додатком і зарахувати їх відповідно на баланс ГЖЕД-1,6,7,9,12. Згідно з Додатком до вказаного рішення, будинок 33 по вулиці Фрунзе (нова назва – Європейська) також приймався у комунальну власність.
Згідно з пунктом 3 рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 12.09.2001 № 258 «Про закріплення земельних ділянок» припинено право користування земельною ділянкою площею 0,4607 га по вул. Фрунзе, 33, 35 госпрозрахунковій службі цивільних споруд, водопостачання і санітарно-технічних обладнань Південної залізниці та зараховано її до складу земель міста.
Згідно з Довідкою до акту приймання-передачі житлового фонду НГЧ-6 в комунальну
власність в ГЖЕД №1 по технічному паспорту загальна площа будинку 33 по вулиці Фрунзе у м. Полтава складала 1566,8 кв.м. На баланс ГЖЕД № 1 передана площа будинку 1305,4 кв.м (в т. ч. вбудовані 7,8 кв.м). Площа вбудованих приміщень власників, що не передавались у комунальну власність міста, складала 261,4 кв.м:
- ОП «Промтовари» - 106,1 кв.м;
- Кулінарія – 43,3 кв.м;
- Перукарня – 24 кв.м;
- Ювелірний магазин (кв.1) – 88,0 кв.м
Таким чином, відповідно до зазначених рішень виконавчого комітету Полтавської міської ради, залізниця у 2001 році передала у комунальну власність міста Полтави будинок 33 по вулиці Фрунзе (нова назва – Європейська) у місті Полтава площею 1305,4 кв.м (від загальної площі будинку - 1566,8 кв.м) та земельну ділянку площею 755,3 кв.м під зазначеним будинком.

Судом встановлено, що згідно Наказу Полтавської дистанції цивільних споруд Південної залізниці № 181 від 25.12.1998 р. 6-та Полтавська дистанція цивільних споруд Південної залізниці перейменована в Полтавську дистанцію цивільних споруд Південної залізниці, яка у 2001 році передала у комунальну власність м. Полтави вищезазначене майно.
Акт прийому в експлуатацію від 13.12.1951, на підставі якого внесено Архівний запис в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133) права власності за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги матеріали справи не містять. Копії документів, на підставі яких внесено Архівний запис від 23.06.2010 №6838133, відповідачем 1 на виконання ухвали суду від 22.10.2024 не надано.
Станом на 23.06.2010 не існувало 6-тої дистанції цивільних споруд Південної залізної дороги. ТОВ “Фірма Світлана” право власності на своє приміщення набуло в 1995 році на підставі договору купівлі-продажу, тобто значно пізніше дати складення Акту прийому в експлуатацію від 13.12.1951, який в матеріалах справи відсутній.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що Архівний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133) є протиправним і нечинним, а державна реєстрація права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги,  порушує права і інтереси єдиного власника приміщення площею 23,8 кв.м. по вул. Фрунзе (Європейська), 33 в м. Полтава, адже перешкоджає реєстрації речового права (права власності) на нерухоме майно за позивачем.
Отже, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні належним Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" нежитловим приміщенням площею 23,8 кв.м., розташованим за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33, шляхом визнання протиправним і нечинним Архівного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133, Номер запису: 74 в книзі: 2) та скасування рішення Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги є обгрунтованими, підтверджені наявними доказами і підлягають судом задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідачів 1 та 3 на неналежний спосіб захисту права, обраного позивачем, суд вважає безпідставним та зазначає наступне.
Згідно з положеннями статті 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Верховний Суд у постанові від 01.08.2019 року у справі 136/1496/16-ц вже вказував, що зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Підприємство позивача є власником приміщення площею 23,8 кв.м. Цей факт посвідчений договором купівлі-продажу, а також перевірявся судами у межах справи 440/2/24 і органами Міністерства юстиції України під час розгляду скарги ТОВ «Фірма Світлана» на рішення державного реєстратора.
Приміщення площею 23,8 кв.м., розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33, не вибувало із власності, володіння і користування позивача. Наразі воно продовжує перебувати у власності, володінні і користуванні позивача.
Вищезазначені факти ніхто не заперечує та не претендує на вказане майно.
Права і інтереси позивача порушує сам лише архівний запис від 23.06.2010, адже його наявність в реєстрі речових прав створює для державного реєстратора перешкоду у внесенні запису про право власності підприємства позивача на цю нерухомість.
Отже, немає потреби у заявленні вимоги про визнання права власності на приміщення площею 23,8 кв.м. – адже ТОВ «Фірма Світлана» і так є власником цього приміщення, і це право зареєстровано за законодавством до 2013 року і ніким не оспорюється.
Суд погоджується з думкою позивача, що немає потреби у заявленні вимоги про витребування цього майна позивачу – адже витребувати ні в кого, жодна особа на нього не претендує і це майно й так перебуває у володінні позивача.
Саме усунення з державного реєстру архівного запису від 23.06.2010 через його нечинність та протиправність (документів, на підставі яких був внесений цей запис, суду не надано), скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги, призведе до повного та ефективного захисту права та інтересу позивача. 

Суд також зазначає, що невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені у відповідності до належного способу захисту прав, про що зазначено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 914/1671/23.
Крім цього, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 липня 2025 року у справі № 910/2389/23 вказано:
“145. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що в кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи в межах заявлених вимог, але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80, 81, 83), від 01 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (підпункт 11.12), від 04 липня 2023 року у
справі № 233/4365/18 (пункт 31)].
146. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін
виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, що є складовою класичного принципу "jura novit curia" (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19).
147. Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можна витлумачити відповідно до належного способу захисту прав. Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України). Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі № 904/7803/21, від 20 вересня 2023 року у справі № 910/3453/22, від 01 листопада 2023 року у справі № 910/7987/22.”
В цій справі ТОВ “Фірма Світлана” чітко і послідовно окреслювало бажані результати при задоволенні позову: вилучення з реєстру архівного запису 2010 року, що уможливить проведення державної реєстрації дійсного права власності на нерухомість, яке належить йому на підставі чинного договору купівлі-продажу. 
Отже, позивачем обрано належний спосіб захисту його права. 

Щодо тверджень відповідачів на те, що вони є неналежними відповідачами у справі, суд зазначає наступне.
В наказі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02.11.2023 вказано:
“Відповідно до листа приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” від 19.03.2015 № 2030 Колегією вбачається, що згідно з матеріалами Полтавського бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” проведена реєстрація права власності до 01.01.2013 по вул. Фрунзе, 33 в м. Полтава за Товариством з обмеженою відповідальністю “Фірма Світлана” - нежитлове приміщення, загальною площею 23,8 кв.м.; крім того, наявна реєстрація права власності по вул. Фрунзе, 33 в м. Полтава на вказане нежитлове приміщення за іншою юридичною особою (6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги) на підставі акту прийому в експлуатацію, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 13.12.1951 (далі - акт прийому в експлуатацію від 13.12.1951).”
Міністерство юстиції України на першій сторінці свого висновку від 28.12.2023 вказало: "запис від 23.06.2010 № 6838133 (далі - оскаржуваний запис), внесений Приватним підприємством Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33 (далі – нежитлове приміщення), за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги".
Тобто Міністерство юстиції України, як держатель реєстру, підтвердило, що запис внесено відповідачем 1.
А тому, твердження відповідача 1 про відсутність предмета спору у даній справі і наявність підстав для закриття провадження у справі, є безпідставними.
Отже, Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” (відповідач 1) є належним відповідачем у даній справі, і Архівний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133, Номер запису: 74 в книзі: 2) та рішення Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги, порушує право позивача щодо реєстрації права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 23,8 кв.м. по вул. Фрунзе (Європейська), 33 в м. Полтава. 

Відповідач 2 - АТ «Українська залізниця» надала суду докази щодо правонаступництва особи « 6-та дистанція цивільних споруд Південної залізної дороги», за якою зареєстровано право власності по вул. Фрунзе, 33 в м. Полтава на вказане нежитлове приміщення. 
Оскільки вищезазначена реєстрація права власності та Архівний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133), порушує право позивача, враховуючи висновок КГС Верховного Суду у постанові від 04.07.2019 у справі № 921/459/18, суд зазначає, що АТ «Українська залізниця» є належним відповідачем у даній справі. А отже, клопотання відповідача 2 про закриття провадження у справі щодо відповідача 2 є безпідставним. Суд також зазначає, у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанова ВП Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідач 3 - Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради залучений до участі у справі, оскільки, зі змісту рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій № 68865732 від 14.08.2023 вбачається, що підставою для відмови позивачу в реєстрації права власності на нежитлове приміщення площею 23,8 кв.м. по вул. Європейська, 33 в м. Полтава стало те, що за даною адресою зареєстровано право спільної сумісної власності на нежитлове приміщення загальною площею 47,4 кв.м. Отже, встановлено суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяжень на нежитлове приміщення. Отже, підставою для відмови позивачу у проведенні реєстраційних дій щодо права власності на нежитлове приміщення площею 23,8 кв.м. по вул. Європейська, 33 в м. Полтава є наявний Архівний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133).
Враховуючи те, що Архівний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133, Номер запису: 74 в книзі: 2), а також рішення Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги порушує право позивача на нежитлове приміщення площею 23,8 кв.м. по вул. Європейська, 33 в м. Полтава щодо його реєстрації, суд дійшов висновку, що позов пред`явлено позивачем до належних відповідачів. 
Оскільки відповідачами не оспорюється та не заперечується право власності позивача на нежитлове приміщення площею 23,8 кв.м. по вул. Європейська, 33 в м. Полтава, суд дійшов висновку, що задоволення даного позову не призведе до порушення чиїх – небуть прав та охоронюваних законом інтересів, проте, відновить право позивача, як законного власника майна на його подальшу державну реєстрацію в реєстрі речових прав на нерухоме майно. 

Згідно з частин 1, 2, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частина 1 статті 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (статті 76-79 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.
Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Усунути перешкоди у користуванні належним Товариству з обмеженою відповідальністю "Фірма Світлана" нежитловим приміщенням площею 23,8 кв.м., розташованим за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 33, шляхом визнання протиправним і нечинним Архівного запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.06.2010 року (щодо реєстраційного номеру майна 6838133, Номер запису: 74 в книзі: 2) та скасування рішення Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” щодо державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення розташоване за адресою: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд. 33, за 6-тою дистанцією цивільних споруд Південної залізної дороги.  

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.  

Повне рішення складено після виходу судді з лікарняного 27.03.2026 р. 

Суддя   Солодюк О.В.