Справа № 305/1170/25
Провадження по справі 2/305/471/25 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.02.2026. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Марусяк М.О.
секретаря судового засідання Верещак С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовоного провадження цивільну справу за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", в особі філії "Карпатський лісовий офіс" представником якого є Ігнатенко Сергій Сергійович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:
14.04.2025, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", в особі філії "Карпатський лісовий офіс" представником якого є Ігнатенко Сергій Сергійович, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. 
Позовні вимоги мотивують тим, що 01 квітня 2010 року, між Державним підприємство «Ясінянське лісомисливське господарство» правонаступником якого є позивач – Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та ОСОБА_1 , який на той час займав посаду майстра лісу Лазещинського лісництва (далі відповідач) було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 30 січня 2023 року, Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, зареєстровано кримінальне провадження № 62023140160000015 за фактом неналежного виконання майстром лісу Лазещинського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ», ОСОБА_1 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило шкоду охоронюваним законом державним інтересам у сфері лісових ресурсів та громадським інтересам на суму 18023805 гривень. Правова кваліфікація цього кримінального правопорушення ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки). За вказаним фактом Ужгородською окружною прокуратурою до суду було скеровано обвинувальний акт від 30.01.2023 згідно якого відповідача обвинувачено у неналежному виконання його службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.367 КК України. 11 вересня 2023 року, за результатами судового розгляду цього обвинувального акту у межах кримінальної справи №305/215/23, Рахівським районним судом Закарпатської області ухвалено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та призначено покарання. Відповідно до даних Єдиного реєстру судових рішень вказаний вирок набрав законної сили 12.10.2023 . Вироком суду від 11.09.2023, встановлено: «майстер лісу Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», ОСОБА_1 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, під час виконання своїх службових обов`язків, в осінньо-зимовий період 2020 та 2021 років, перебуваючи на своєму робочому місці, на території Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», достовірно знаючи про свої права та обов`язки, маючи об`єктивну можливість виконувати свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, не забезпечив перевірку стану охорони лісу на предмет виявлення таких порушень на території кварталу виділів 3, 10, і З, 14, 19, 21, 24 Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство» та їх фіксуванню, не здійснив заходів щодо попередження, виявлення фактів порушень лісового законодавства, масової незаконної рубки дерев, не вжив заходів до виявлення лісопорушників та притягнення їх до відповідальності, не доповідав письмово керівництву Підприємства про факт масової незаконної рубки дерев, які мали місце у ввіреному йому обході, не провів оглядів місць незаконної рубки дерев, не склав актів (протоколів) про лісопорушення на ввіреній йому території кварталу 2 виділів 3, 10, 13, 14, 19, 21, 24 Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство». Зазначає, що внаслідок неналежного виконання майстром лісу Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, в осінньо-зимовий період 2020 та 2021 років, невстановленими досудовим розслідуванням особами, на території кварталу 2 виділів 3, 10, 13, 14, 19, 21, 24 Лазещинського лісництва, державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», проведено незаконну рубку дерев, що спричинило шкоду державним інтересам в особі Ясінянської селищної ради Ясінянської територіальної громади, а саме охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів та громадським інтересам, які полягають у порушенні гарантованих Конституцією України прав громадян на безпечне для життя і здоров`я довкілля та користування природними ресурсами, заподіяно шкоду в 18023805 гривень У такий спосіб ОСОБА_1 обвинувачується у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.367 КК України. Між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Медуниця Д.М., якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_1 за участі захисника - адвоката Сотника В.М. укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, за письмовою заявою потерпілого - Ясінянської селищної ради. В угоді про визнання винуватості визначено, що обвинувачений ОСОБА_1 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки. Відтак, у вказаному вироку встановлено та його змістом підтверджується, що кримінально карана бездіяльність відповідача, як майстра лісу Лазещинського лісництва, призвела до завдання державним інтересам шкоди у сумі 18023805 гривень. Вищевказані обставини відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України (вирок суду в кримінальному провадженні є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок) є преюдиційними та не підлягають повторному доказуванню. Окрім цього, 22 травня 2024 року. Господарським судом Закарпатської області у межах господарської справи №907/48/24 постановлено рішення, яким задоволено позов Закарпатської окружної прокуратури та вирішено: стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Ясінянське лісомисливське господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 18023 805 гривень шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які перерахувати до спеціального фонду місцевого бюджету Ясінянської селищної ради. Приймаючи вказане рішення Господарський суд Закарпатської області з посиланням на ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст.19 Лісового кодексу України висновував, що «цивільно-правова відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насадження (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків, в тому числі, урахуванням обставин даної справи – встановленої вироком суду службової недбалості посадової особи постійного лісокористувача. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особам, що й встановлено вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 11.09.2023 у справі №305/215/23». 07 жовтня 2024 року, зазначене рішення господарського суду залишено без змін постановою Західного апеляційного господарський суд (яка додається), який додатково вказав: за положеннями частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Стверджує, що 28 лютого 2025 року позивач, згідно платіжної інструкції №2267 та на підставі вищевказаного рішення господарського суду, здійснив повне відшкодування шкоди у розмірі 18023805 гривень завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, яке полягало у допущенні відповідачем службової недбалості встановленої вироком суду. Враховуючи вищенаведені обставини, вважають, що матеріальна шкода завдана внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, підлягає стягненню у порядку регресу у розмірі 18023805 гривень на користь позивача, оскільки таку шкоду позивач (як роботодавець) був змушений відшкодувати державі в особі Ясінянської селищної ради, з вини ОСОБА_1 , поніс витрати у відповідному розмірі та внаслідок чого набув право зворотної вимоги (регресу) до безпосереднього заподіювача шкоди, яким є ОСОБА_1 . Одночасно з цим просять суд, врахувати, що факт вчинення кримінального правопорушення та спричинення відповідачем шкоди підтверджується відповідними матеріалами кримінального провадження. Це означає, що підстави для регресної вимоги не потребують додаткового доказування обставин завдання шкоди з боку позивача, а лише потребують встановлення у судовому порядку обов`язку відповідача компенсувати сплачену позивачем суму. Також, додають до позовної заяви платіжною інструкцією №2267 від 28 лютого 2025 року, якою підтверджується, що шкода завдана з вини відповідача державним інтересам була позивачем відшкодована лише 28 лютого 2025 року та саме з цієї дати позивач набув право регресної вимоги до відповідача, отже у даному конкретному випадку позивачем дотримано річний строк звернення до суду. Окрім цього, повідомляють, що у зв`язку з розглядом справи очікують понести витрати на правничу допомогу у розмірі 3% від ціни позову. Враховуючи вищезазначені обставини просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О., від 18.04.2025, відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження. Призначено справу до підготовчого засідання на 11 годину 00 хвилин 15 травня 2025 року.
На підставі ухвали суду від 20.11.2025, підготовче провадження у цивільній справі №305/1170/25 за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", в особі філії "Карпатський лісовий офіс" представником якого є Ігнатенко Сергій Сергійович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. 
Справа неодноразово була відкладена через неявку відповідача.
Представник позивача, адвокат Ігнатенко С.С., у судове засідання 11 лютого 2026 року о 14 годині 00 хвилин, не з`явився. Водночас, 11.06.2025, 16.07.2025, 20.11.2025, надсилав через систему "Електронний суд" заяви про проведення судового засідання без його участі. Одночасно повідомляв, що заявлені позовні вимоги підтримують, просять такі задовольнити з підстав наведених у позовній заяві 
Відповідач, ОСОБА_1 , у судове засідання, жодного разу не з`явився. Про день, час та місце проведення судових засідань повідомлявся вчасно та належним чином, шляхом направлення йому поштової кореспонденції за адресою реєстрації місця проживання, яка поверталася до суду з відміткою від 14.06.2025, 28.07.2025, 18.10.2025, 08.11.2025, 07.01.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім цього, з огляду на відсутність відомостей про інше місце перебування ОСОБА_1 , Рахівський районний суд 16.05.2025, 18.06.2025, 25.07.2025, 30.09.2025 та 03.11.2025, розміщував оголошення на офіційному сайті судової влади, що є також належним повідомленням відповідача відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, однак відзиву чи клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Тому, суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. 
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що відповідачкою у встановлений законом строк відзив не подано, у матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Згідно статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах та на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи.
Судом встановлено, що 01.04.2010 між ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» правонаступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» та ОСОБА_1 , який на той час займав посаду майстра лісу Лазещинського лісництва, було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Відповідно до пункту 1 цього Договору, ОСОБА_1 , прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей. 
Згідно пункту 5 цього Договору, його дія поширюється на весь час роботи з майном та іншими ввіреними відповідачу матеріальними цінностями підприємства.
Як вбачається з Витягу з ЄРДР, 30 січня 2023 року Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, зареєстровано кримінальне провадження №62023140160000015 за фактом неналежного виконання майстром лісу Лазещинського лісництва ДП «Ясінянське ЛМГ», ОСОБА_1 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило шкоду охоронюваним законом державним інтересам у сфері лісових ресурсів та громадським інтересам на суму 18023805 гривень. Правова кваліфікація цього кримінального правопорушення ч.2 ст.367 КК України (службова недбалість, яка спричинила тяжкі наслідки).
За вказаним фактом Ужгородською окружною прокуратурою до суду було скеровано обвинувальний акт від 30.01.2023, згідно якого ОСОБА_1 обвинувачено у неналежному виконання його службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст. 367 КК України.
11 вересня 2023 року, за результатами судового розгляду цього обвинувального акту у межах кримінальної справи №305/215/23, Рахівським районним судом, Закарпатської області ухвалено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та призначено покарання. Вказаний вирок набрав законної сили 12.10.2023. 
Як вбачається з копії Вироку суду від 11.09.2023, встановлено: «майстер лісу Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство» Которажук Б.В., будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, під час виконання своїх службових обов`язків, в осінньо-зимовий період 2020 та 2021 років, перебуваючи на своєму робочому місці, на території Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», достовірно знаючи про свої права та обов`язки, маючи об`єктивну можливість виконувати свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, не забезпечив перевірку стану охорони лісу на предмет виявлення таких порушень на території кварталу 2 виділів 3, 10, 13, 14, 19, 21, 24 Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», та їх фіксуванню, не здійснив заходів щодо попередження, виявлення фактів порушень лісового законодавства, масової незаконної рубки дерев, не вжив заходів до виявлення лісопорушників та притягнення їх до відповідальності, не доповідав письмово керівництву Підприємства про факт масової незаконної рубки дерев, які мали місце у ввіреному йому обході, не провів оглядів місць незаконної рубки дерев, не склав актів (протоколів) про лісопорушення на ввіреній йому території кварталу 2 виділів 3, 10, 13, 14, 19, 21, 24 Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство».
Внаслідок неналежного виконання майстром лісу Лазещинського лісництва державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, в осінньо-зимовий період 2020 та 2021 років, невстановленими досудовим розслідуванням особами, на території кварталу 2 виділів 3, 10, 13, 14, 19, 21, 24 Лазещинського лісництва, державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», проведено незаконну рубку дерев, що спричинило шкоду державним інтересам в особі Ясінянської селищної ради Ясінянської територіальної громади, а саме охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів та громадським інтересам, які полягають у порушенні гарантованих Конституцією України прав громадян на безпечне для життя і здоров`я довкілля та користування природними ресурсами, заподіяно шкоду в 18023805 гривень. У такий спосіб ОСОБА_1 обвинувачується у неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст.367 КК України.
Між прокурором Ужгородської окружної прокуратури Медуниця Д.М., якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_1 за участі захисника - адвоката Сотника В.М. укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, за письмовою заявою потерпілого - Ясінянської селищної ради.
Отже, у вказаному вироку встановлено, що кримінально карана бездіяльність ОСОБА_1 , як майстра лісу Лазещинського лісництва, призвела до завдання державним інтересам шкоди у сумі 18023805 гривень.
Згідно рішення прийнятого 22.05.2024 Господарським судом Закарпатської області у межах господарської справи №907/48/24 позов Закарпатської окружної прокуратури задоволено та вирішено: стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Ясінянське лісомисливське господарство Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» 18023805 гривень шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, які перерахувати до спеціального фонду місцевого бюджету Ясінянської селищної ради.
Приймаючи вказане рішення Господарський суд Закарпатської області з посиланням на ст. 1172 Цивільного кодексу України та ст.19 Лісового кодексу України, що «цивільно-правова відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насадження (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків, в тому числі, урахуванням обставин даної справи – встановленої вироком суду службової недбалості посадової особи постійного лісокористувача. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) невстановленими особам, що й встановлено вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 11.09.2023 у справі №305/215/23. 
Відповідно до постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.10.2024, зазначене рішення господарського суду залишено без змін.
Згідно довідки сформованої засобами підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" від 14.02.2025, рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.05.2024, набрало законної сили 07.10.2024.
Відповідно до платіжної інструкції №2267 від 28.02.2025, позивач, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" на підставі вищевказаного рішення Господарського суду, здійснило повне відшкодування шкоди у розмірі 18023805 гривень.
На момент вчинення зазначено вище кримінального правопорушення ОСОБА_1 , був працівником Державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство», яке припинилося 21 листопада 2023 року та правонаступником якого відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», тобто позивач, що підтверджується роздруківкою відомостей відносно ДП «Ясінянське лісомисливське господарство» з ЄДР ЮО від 11.04.2025.
Згідно передавального акту від 16.01.2023, вбачається, що передача активів та пасивів Державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство» було здійснено на баланс Державного підприємства господарсько підприємства «Ліси України» саме в особі філії «Ясінянське лісомисливське господарство». 
Згідно наказу ДП «Ліси України» від 18.10.2024 №1830 «Про припинення філії «Ясінянське лісомисливське господарство» державного спеціалізованого підприємства «Ліси України»» на теперішній час вживаються заходи щодо припинення філії «Ясінянське лісомисливське господарство» шляхом її закриття.
Наказом ДП «Ліси України», затверджено передавальні акти, в тому числі філії «Ясінянське лісомисливське господарство» про передачу активів та пасивів, матеріалів лісовпорядкування та документів до філії «Карпатський лісовий офіс».
Перехід матеріальних прав відповідно до чинного законодавства є підставою для здійснення матеріального і процесуального правонаступництва, тоді як моментом матеріального правонаступництва є саме момент підписання відповідного передавального акту (за ч.3 ст.107 ЦК України, передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення). 
Верховний Суд у постанові від 22.12.2020 у справі 452/3299/16-ц роз`яснює: «у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий». 
Також, Верховний Суд у постановах від 06.02.2020 року у справі №564/2214/17 від 10.04.2019 року у справі №756/8927/15-ц зазначає: «під час реорганізації юридичної особи шляхом приєднання передання майна, прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника здійснюється на підставі передавального акта , в якому має бути чітко зазначено про суть та обсяг прав і обов`язків, що передаються. Разом з тим, момент переходу прав і обов`язків до правонаступника визначається днем підписання передавального акта , і тому може не співпадати у часі з моментом здійснення реорганізації підприємства, тобто включенням запису про припинення юридичної особи до державного реєстру». 
Вказане у сукупності підтверджує, що Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», спочатку в особі філії «Ясінянське лісомисливське господарство», а на теперішній час – в особі філії «Карпатський лісовий офіс», є правонаступником Державного підприємства «Ясінянське лісомисливське господарство».
Відповідно до статей 16 та 17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. В постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень.
Охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини - невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.
Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.
Статтею 63, п.5 статті 64 Лісового кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Згідно частин 1 та 5статті 86 Лісового кодексу України,організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цьогоКодексу.
Охорону і захист лісів на території України здійснюють зокрема лісова охорона постійних лісокористувачів і власників лісів (стаття 89 Лісового кодексу України).
Статтею 93 Лісового кодексу України,передбачені завдання контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів. Зокрема, такими завданнями є забезпечення реалізації державної політики в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; забезпечення додержання лісового законодавства органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та громадянами; забезпечення додержання лісового законодавства власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами; запобігання порушенням законодавства в сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.
Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до положень статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»,порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Згідно статті 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкоджені дерев і чагарників. 
Статтею 107 Лісового кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства , у розмірах і порядку, визначених законодавством України. 
Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Це положення законодавства передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а саме із заподіяння шкоди. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права.
Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.
Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.
Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.
Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову.
Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню.
Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотньої вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством.
Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі (тобто у даному випадку 07.03.2022) і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 766/13189/20.
За змістом частини 1 статті 3 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. 
Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. 
За частинами 1 та 3 статті 130 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України), працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.
Нормою пункту 3 частини 1 статті 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їхньої вини підприємству, установі, організації, якщо шкода завдана діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Відповідно до частини третьої статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , обіймаючи посаду майстра лісу, будучи посадовою особою державної лісової охорони та матеріально-відповідальною особою, згідно його посадової інструкції та положень нормативно-правових актів, зобов`язаний був забезпечити охорону ввіреного йому обходу від незаконних рубок. 
Внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 покладених на нього трудових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило шкоду охоронюваним законом державним інтересам у сфері лісових ресурсів, останній допустив недбалість встановлену вироком суду та повністю та беззастережно визнав вину.
Встановлено, що заподіяні збитки у розмірі 18023805 гривень, повністю відшкодовано позивачем, як постійним лісокористувачем. 
Відповідно до ч.1 ст.12 та ч.ч.3, 4 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обгрунтування позову та встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача.
Позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини справи, а відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не спростовано заявлені позовні вимоги, тому позовна заява Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", в особі філії "Карпатський лісовий офіс" представником якого є Ігнатенко Сергій Сергійович до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,підлягає до задоволення. 
Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову, був звільнений від сплати судового збору, на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , в користь держави судовий збір в сумі 15140 гривень.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.15, 16, 1191 ЦК України, ст.ст.1, 16, 17, 19, 64, 86, 89, 93, 105, 107 ЛК України, ст.ст.130, 131, 134, 233 КЗпП України, ст.ст.41, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», постановою Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: 
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , у порядку регресу, на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 18023805 (вісімнадцять мільйонів двадцять три тисячі вісімсот п`ять) гривень 00 копійок. 

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень, (отримувач коштів ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106; код отримувача (код за ЄРДПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; класифікація доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави).
Відомості щодо учасників справи:
Позивач, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України", місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9а, в особі філії "Карпатський лісовий офіс" місцезнаходження: 88017, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд.156, Закарпатської області.
Відповідач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Рахівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча: М.О. Марусяк