ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 р.   м. Чернівці
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду Давній В. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , - адвоката Данко А. В. на постанову судді Шевченківського районного суду міста Чернівців від 11 лютого 2026 року, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Шевченківського районного суду міста Чернівців від 11 лютого 2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто у вигляді штрафу у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445880,  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 вересня 2025 року, о 22 год 30 хв. у м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану, 39-а керував транспортним засобом «Рено», д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія огляд на визначення стану сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою приладу Alcotest 6810 AREM-0039, результат - 2,08 проміле. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього, згідно постанови районного суду та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445858,  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06.09.2025 року о 22-30 год по вул. Героїв Майдану, 39-а м. Чернівці керуючи транспортним засобом «Рено», д. н. з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив наїзд на перешкоду, металеву огорожу. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України.
ЄУНСС: 727/11542/25    Головуючий у І інстанції: Мамчин П. І.
Номер провадження: 33/822/82/26  Головуючий суддя : Давній В. П.
На вказану постанову захисником особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвокатом Данко А. В. було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до дослідження та оцінки доказів по справі, що потягло за собою необґрунтоване судове рішення.
Суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи. 
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445880 складений з порушенням норм процесуального права. 
Вказує, що на долученому до матеріалів справи відеозаписі з нагрудної бодікамери інспектора поліції не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом. Сам автомобіль, як стверджує захисник, перебував у нерухомому стані.
Стверджує, що огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння працівниками поліції було проведено з порушенням вимог встановлених у ст.ст. 256, 266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р., Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р.
На думку захисника, порушення працівниками поліції вимог, що передбачені вищезазначеними нормативно-правовими актами полягає в тому, що ними не було перевірено жодної ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . Також, з відеозапису не вбачається, що саме ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», так як його обличчя і сам результат не зафіксовано.
Вказує, що працівниками поліції не було з`ясовано у ОСОБА_1 , чи згоден він з результатом огляду, та не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, при цьому, зауважує, що з результатом огляду за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не погодився.
Окрім цього, зазначає те, що ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 266 КУпАП, не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Від інших учасників справи апеляційних скарг чи доповнень до поданої апеляційної скарги на адресу апеляційного суду не надходило.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Данко А. В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що на підставі вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно приписів ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах, та в поданій апеляційній скарзі не оскаржується.
Апелянтом оскаржується, зокрема, відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіряючи матеріали справи про адміністративне правопорушення в цій частині, апеляційний суд вважає, що всупереч твердженням апелянта, суд першої інстанції, вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, дотримався вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП належним чином.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції посилався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 445880 від 07.09.2025 р. (а. с. 2); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з позитивним результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а. с. 6); роздруківку з спеціального технічного засобу «Драгер Alcotest 6810» із зазначеним результатом – 2,08 проміле; відеозаписи з нагрудної бодікамери працівників поліції (а. с. 12).
Перевіривши вказані докази, апеляційний суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Так, за змістом диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП суб`єктом адміністративного правопорушення за дії, що поставлені у вину ОСОБА_1 , може бути лише особа, яка керує транспортним засобом (водій).
Положеннями п. 1. 5 ПДР України встановлено, що водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Відповідно п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення є закінченим з того моменту, коли транспортний засіб почав рухатись.
Отже, факт керування особою транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому для висновку про наявність складу правопорушення такий факт повинен бути встановлений та доведений доказами.
Факт керування ОСОБА_1 06 вересня 2025 року, о 22 год. 30 хв. у м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану, 39-а транспортним засобом «Рено», д. н. з. НОМЕР_1 , підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 
З пояснень свідка ОСОБА_2 (а. с. 8) вбачається, що він, 06.09.2025 року рухаючись по вул. Героїв Майдану, м. Чернівці, побачив, як автомобіль марки «Рено», д. н. з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Героїв Майдану та Садової, м. Чернівці не впорався з керуванням та допустив наїзд на огорожу. Під час спілкування з водієм вказаного автомобіля, побачив наявні у останнього ознаки алкогольного сп`яніння і викликав поліцію.
Також, з відеозапису з бодікамери працівників патрульної поліції вбачається, що по приїзду на виклик, поліцейські встановили особу ОСОБА_1 та наявні у нього ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. 
ОСОБА_1 надав пояснення працівникам поліції, які прибули на місце події, зазначивши, що разом із дружиною перебував на весіллі, де вживав алкогольні напої.
При цьому, ніхто з присутніх на місці ДТП, включаючи самого ОСОБА_1 , не заперечував того, що він був за кермом автомобіля, останній також погодився з тим, що ДТП трапилася з його провини (час запису – 01:45).
Окрім цього, як вбачається з відеозапису, дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_3 пояснила працівникам поліції, що вони з чоловіком домовилися про те, що з весілля повертатимуться не своєю машиною, а пішки, або замовлять таксі. Однак, ОСОБА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, сів за кермо їх власного автомобіля, сама ж вона поверталась додому пішим ходом (час запису – 05:00).
Також, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апеляційним судом було встановлено, що працівники поліції, зазначивши суть адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, які підстави дали змогу їм вважати, що водій ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння згідно з ознаками такого стану, одразу запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager», результат огляду – 2,08 проміле. Зазначені обставини справи чітко зафіксовані на відеозаписі (час запису – 09:08).
Позиція захисника Данко А. В. щодо відсутності роз`яснення ОСОБА_1 його права на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я у разі незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» також не знайшла свого підтвердження, оскільки на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах провадження, зафіксовано, що працівник поліції належним чином поінформував ОСОБА_1 про таку можливість, однак, ОСОБА_1 заперечень щодо отриманого результату алкотестера не висловлював, на проходженні огляду в медичному закладі не наполягав та підписав роздруківку із показниками приладу «Drager», чим фактично підтвердив свою згоду з результатами проведеного огляду (час запису – 01:21:50).
Разом з тим, працівником поліції було чітко роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Уповноваженим органом було надано суду докази, які спростовують вище вказані твердження апелянта.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що уповноваженою особою при складенні протоколу про адміністративне правопорушення було дотримано вимоги КУпАП та Інструкції, а суд першої інстанції при розгляді справи прийняв законне та обґрунтоване рішення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Позиція апелянта, щодо невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення розцінюється апеляційним судом, як спосіб захисту та уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстави для скасування постанови місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсутні.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції, - 
ПОСТАНОВИВ:
Постанову Шевченківського районного суду міста Чернівців від 11 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Данко А. В., без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя 
Чернівецького апеляційного суду    В. П. Давній