Провадження № 2/748/419/26	

Єдиний унікальний № 748/3983/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участю секретаря судового засідання Костюк С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» -Поляков Олексій Володимирович, діючи на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, 05 грудня 2025 року, в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача,  ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором №146798 від 19.07.2024 у розмірі 12667,10 грн, яка складається із: 6945 грн - заборгованості по тілу кредиту, 5321,10 грн - заборгованості по відсотках, 401 грн – заборгованість по комісії; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну допомогу у розмірі 7000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем було укладено кредитний договір №146798, на суму 6945 грн. На виконання умов кредитного договору, 19.07.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № 5457-08ХХ-ХХХХ-1273 Відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів. 10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №10102024. Відповідно до витягу з Реєстру боржників №4 від 07.01.2025 до договору факторингу №10102024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 12667,10 грн, з яких: 6945 грн - заборгованість по тілу кредиту; 5321,10 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 401 грн заборгованість по комісії. 
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав, відповідно до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України. 
Відповідач, ОСОБА_1 , у визначений в ухвалі суду строк, відзив на позовну заяву не подав. 
У судове засідання призначене 03.03.2026 об 08.10 год, відповідач повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомленні, рекомендований лист повернуто на адресу суду з відміткою проставленою працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.100).
Пунктом 3 частини 8 статті 129 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
За змістом пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Суд з урахуванням того, що відповідач була повідомлена належним чином, відзиву на позов не надала, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши наявні в справі матеріали, оцінивши надані докази на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупність - з точки зору достатності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №146797 (індивідуальна частина), який підписаний в день його укладання, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 на кожній сторінці індивідуальної частини. Пунктом 1.1. індивідуальної частини сторони дійшли згоди, що Договір що укладається позичальником складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту, які містить персональні умови кредитування позичальника та загальної для вcix клiєнтiв кредитодавця публічної частини договору пpo споживчий кредит. З моменry пiдписання цієї індивідуальної частини, договір про споживчий кредит набуває чинності. Сума кредиту становить 6945 грн. надається не пiзнiше наступного дня пiсля укладення договору в наступному порядку: у розмiрi 5000,40 грн. на № рахунку/картки позичальника НОМЕР_1 ; у розмiрi 1944,60 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (п.2.2.1. Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586% рiчних. Тип процентної ставки- фіксована (п.2.3. Договору). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн., стандартний (базовий) тариф 100,00 гривень (п.2.4. Договору). Комiсія за надання кредиту складає 1944,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 28% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (п.2.5. Договору). Загальний строк кредитування за цим договором складає 70 днів з 19.07.2024 по 27.09.2024 (п.2.6 Договору). Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів, перiодичнiсть виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані у графіку платежів (п.2.6.1 Договору). Iдентифiкацiя та верифiкацiя проводиться на пiдставi iнформацii та iдентифiкацiйних документів отриманих особисто вiд позичальника (п.5.1 Договору). Відповідно до розділу VII кредитного договору, номер рахунку/картки позичальника № НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив, що примірник підписаних сторонами iндивiдуальної частини Договору та Графіку платежів за кредитним договором отримав особисто в паперовій формі, а публічну частину Договору в електронному повiдомленi на номер мобільного телефону вказаний ним в заяві на видачу кредиту та Договорі, до підписання цієї індивідуальної частини. (а.с.8-10)

Згідно з паспорта споживчого кредиту підписаного 19.07.2024 особистим підписом ОСОБА_1 , сума ліміт кредиту 6945 грн, строк кредитування 70 днів, процентна ставка 586% річних, комісія за управління та обслуговування кредиту за зниженим тарифом складає 1 грн, стартовий (базовий) тариф - 100 грн, комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 28% від загальної суми кредиту. (а.с.17-18)
Договір про споживчий кредит (публічна частина), в редакції, що діє з 21.11.2023 року , що затверджений наказом ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» №35-од від 20.11.2023 року та Правила надання коштів та банківських матеріалів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», затверджені наказом ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» №25-од від 26.06.2024 року з умовами яких ознайомився відповідач та в редакції яка діяла на час укладення договору 19.07.2024, містяться в матеріалах справи (а.с.11-16, 19-29)
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» №3878/30-10 від 30.10.2025, було успішно проведено фінансові операції, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022 з ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» з видачі кредиту за кредитним договором №146798 від 19.07.2024, ОСОБА_1 , зараховано 5000,40 грн на рахунок № НОМЕР_2 , номер транзакції НОМЕР_3 (а.с.30) 
З наданої інформації АТ КБ «Приватбанк» листом від 10.02.2025 року №20.1.0.0.0/7-260209/7909910-БТ слідує, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 (а.с.92) на яку були зараховані кошти 19.07.2024 року в сумі 5000,40 грн , що підтверджується випискою по рахунку за період з 19.07.2024 року по 24.07.2024 року ( а.с 93)
Таким чином, ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №146798 від 19.07.2024 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору, з якими він погодився, що підтвердив своїм підписом.

10.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу №10102024, за умовами якого первісний кредитор ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників. (а.с.6-7)
Відповідно до п.4.1. договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідному Додатку.
Згідно акту приймання-передачі реєстру №4 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 р. клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників у кількості 789. (а.с.46)
Із платіжної інструкції №5291 від 14 січня 2025 року та платіжної інструкції №6012 від 21 січня 2025 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЕЙС» двічі перерахувало кошти ТОВ «ФК «Кредіплюс» за договором відступлення прав вимоги №10102024 від 10.10.2024 року, реєстр відступлення права вимоги №4. (а.с.47, 48)
Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 р. позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 12667,10 грн. за договором №146798 від 19.07.2024 р., яка складається з тіла кредиту 6945 грн., суми заборгованості за відсотками 5321,10 грн., комісії 401 грн. (а.с.44)

Відповідно до картки обліку виконання договору №146798, вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 12667,10 грн, що складається із тіла кредиту - 6945 грн, відсотків за кредитом 5321,10 грн, комісії 401,00 грн. (а.с.49-50).
Також згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №146798 від 19.07.2024, сума заборгованості ОСОБА_1 , станом на 01.11.2025 р. складає 12667,10 грн, та складається із суми кредиту - 6945 грн, простроченої заборгованості за відсотками 5321,10 грн, простроченої комісії 401 грн. (а.с.51).

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.
За положеннями ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків та комісії у встановлені в договорі терміни. 

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч.1 ст.1084 ЦК України).

Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч.3 ст.1079 ЦКУкраїни визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.
Зокрема, у п.1 ч.1ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Згідно з п.5 ч.1 ст.1Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
За п.11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
У ч.1 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.
Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.

Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі №6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.58-62) підтверджує, що ТОВ «ФК «ЕЙС» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

Таким чином, права вимоги за договором про споживчий кредит №146798 від 19.07.2024 р. перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС».

Однак, всупереч умовам договору про споживчий кредит №146798 від 19.07.2024 р., відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЕЙС», ні на рахунки попереднього кредитора.
Відповідачем відзив на позов не подано, таким чином викладені в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та надані на їх підтвердження докази, не спростовані, розрахунок кредитної заборгованості є арифметично правильним. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок кредитної заборгованості та її складові, відповідачем по справі суду надано не було, контр розрахунку заборгованості відповідач також суду не надав.
За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір про споживчий кредит №146798 від 19.07.2024 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти та комісії, у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту, відсотків, комісії матеріали справи не містять.
У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12667,10 грн, що складається із тіла кредиту - 6945 грн, відсотків за кредитом 5321,10 грн, комісії 401,00 грн.

Крім того, відповідно до ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №30191 від 04.12.2025 року (а.с.1), а тому суд у відповідності ст.141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Крім того, згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі №160/12268/19).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суду подано договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року (а.с.52-53), додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги - протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 р. (а.с.53 – зворотня сторона), додаткова угода №25770855679 до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року (а.с.54), акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 (а.с.55), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №707310 Соломко О.В. (а.с.56); довіреність (а.с.57).
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17), від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №456/456/20 (провадження №61-2042св22), від 01 листопада 2022 року у справі №757/24445/21-ц (провадження №61-9163св22), від 17 листопада 2022 року у справі №687/35/21 (провадження №61-19990ск21).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. 
Так, спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку зі стягненням заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим, адвокатом в інтересах позивача було здійснено підготовку та складено позовну заяву.
Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, з огляду на ціну позову, тому, підготовка документів для звернення до суду у рамках зазначеної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи. Крім того, суд враховує те, що справа про стягнення кредитної заборгованості є справою, у якій судова практика є сталою і передбачуваною, великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.
У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20 травня 2019 у справі №916/2102/17, від 25 червня 2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі №911/739/15.
Відтак, з огляду на викладене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, зважаючи на критерії реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, складність та категорію справи, розгляд якої здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку, що справедливим буде зменшення розміру витрат, понесених на надання професійної правничої допомоги до 4000,00 гривень, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 82, 141, 178, 247, 264-268, 279, 280-282, 354 ЦПК України, статтями 205, 207, 509, 513, 514, 525, 526, 530, 611, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №146798 від 19.07.2024 у розмірі 12667 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн 10 коп, яка складається з: 6945 грн – основний борг, 5321,10 грн – проценти, 401 грн – комісія. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Письмову заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Чернігівського районного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі, якщо повне рішення не було вручено в день його проголошення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи відповідно до п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд.6, каб.13.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Костюкова