Справа №613/1182/21 Провадження № 2/613/3/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді – Уварової Ю.В.,
за участі секретаря – Макушинської О.В.,
прокурора – Мітронова М.І.,
представника відповідача – адвоката Котляра А.О.,
представника третьої особи – адвоката Геріх Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади до ОСОБА_1 , Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту, скасування державної реєстрації та повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом, в якому після зміни предмету позову просить усунути перешкоди власнику – територіальній громаді в особі Богодухівської міської ради – у користуванні та розпорядженні земельними ділянками з кадастровими номерами 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га та 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, розташовані в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району, шляхом: 
визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення XV сесії VI скликання Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 22.03.2012 №98-VI, в частині затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,6908 га за адресою: АДРЕСА_1 .
визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 63220885501:00:001:0074 серія ЯМ №389812, виданого ОСОБА_1 , зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі Управління Держкомзему у Богодухівському районі Харківської області №632088551001114.
скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га, яка розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району, із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2981676163208).
скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, яка розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району, із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2981660163208).
скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га, яка розташована в межах населенного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району, в Державному земельному кадастрі із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень, в тому числі права приватної власності ОСОБА_1 .
скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, яка розташована в межах населенного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району, в Державному земельному кадастрі із одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо неї речових прав та їх обтяжень, в тому числі права приватної власності ОСОБА_1 .
зобов`язання ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Богодухівської міської ради Харківської області земельну ділянку з кадастровим номером 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га, яка розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району.
зобов`язання ОСОБА_1 повернути територіальній громаді в особі Богодухівської міської ради Харківської області земельну ділянку з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, яка розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району.

Позиції учасників.
В обґрунтування позову прокурор посилається на те, що пунктом 2 рішення XV сесії VI скликання Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 22.03.2012 №98-VI, затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки та передано у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,6908 га за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №389812 від 10.08.2012, земельній ділянці, виданій для особистого селянського господарства площею 0,6908 га присвоєно кадастровий номер 63220885501:00:001:0074. Ця земельна ділянка знаходиться в межах села Куп`єваха, Богодухівського району.
Прокурор вважає, що пункт 2 рішення XV сесії VI скликання Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 22.03.2012 №98-VI, в частині затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі її у приватну власність ОСОБА_1 , є незаконним у зв`язку з його невідповідністю вимогам Земельного кодексу України.
За даними публічної кадастрової карти у селі Куп`єваха Богодухівського району Харківської області в прибережній захисній смузі водного об`єкта (державна власність, кадастровий номер земельної ділянки водного фонду 6320885500:01:004:0001) оформлено земельну ділянку з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074 (цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства, площа 0,6908 га). Площа земельної ділянки водного фонду складає 26,7781 га. 
Крім того, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області 10.08.2020 складено Акт обстеження спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074. Також зазначеним органом 10.08.2020 складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом перевірки, яким встановлено належність спірної земельної ділянки до прибережної захисної смуги водного об`єкта (кадастровий номер 6320885500:01:004:0001).
Одночасно встановлено, що ФОП ОСОБА_2 на земельну ділянку водного фону державної власності, кадастровий номер 6320885500:01:004:0001 площею 26,7781 га виготовлено та затверджено відповідно до вимог чинного законодавства проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, яким встановлені та визначені межи водного об`єкту та прибережної смуги.
Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 63220885501:00:001:0074 перебуває в межах прибережної захисної смуги земельної ділянки водного фонду, кадастровий номер 6322885500:01:004:0001, яка розташована за межами населеного пункту на території Куп`єваської сільської ради та перебуває в оренді Фізичної особи – підприємця ОСОБА_2 на підставі договору оренди 16.08.2007 та відноситься до земель водного фонду.
Таким чином, при розробці, погодженні та затверджені проекту відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074 ОСОБА_1 та землевпорядна організація порушили прибережну захисну смугу водного об`єкта.
Враховуючи, що чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду та встановлено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність, земельна ділянка 6320885501:00:001:0074 мала б бути повернута територіальній громаді.
Водночас, відповідач ОСОБА_1 15.08.2024 подав заяву про поділ вищевказаної спірної земельної ділянки кадастровий номер 6320885501:00:001:0074 на дві окремі земельні ділянки та зареєстрував їх за номерами 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га та 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га., отже поверненю підлягають сааме ці новостворені земельні ділянки.

У додаткових письмових поясненнях прокурор також зазначив, що добросовісність набувача не створює права власності на землю, яка за своєю природою вилучена з обігу. Таким чином, право власності на спірні ділянки не могло виникнути.
Аргументи відповідача щодо застосування статті 388 ЦК України не можуть бути враховані, оскільки прокурор не вимагає витребування майна, а ставить питання про усунення перешкод у здійсненні права власності та повернення земельної ділянки державі. Тому нова редакція статті 388 ЦК та зворотна дія, передбачена пунктом 2 розділу II відповідного Закону, не застосовуються. Повернення спірної ділянки у державну власність має легітимну мету – забезпечити контроль за цільовим використанням земель, особливо з урахуванням того, що вони належать до земель водного фонду. Тому заявлені вимоги відповідають принципу законності та пропорційності втручання у право власності в розумінні Конвенції про захист прав людини.

Від представника відповідача адвоката Котляра А.О. надійшов відзив на позов, в якому представник відповіда наполягає на: відсутності правових підстав для участі прокурора в даній справі, пропуску прокурором строку позовної давності при зверненні до суду з цим позовом та безпідставності позовних вимог по суті.

Щодо звернення прокурора з цим позовом, адвокат Котляр А.О. звертав увагу, що якщо прокурор вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером 63220885501:00:001:0074 перебуває в межах прибережної захисної смуги земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером 6322885500:01:004:0001, яка знаходиться за межами населеного пункту, то розпорядником цієї земельної ділянки є Богодухівська районна державна адміністрація Харківської області, яка є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави у судовому порядку.
Отже на думку представника відповідача прокурором при зверненні з позовом у цій справі в інтересах держави безпідставно не зазначено орган (органи), уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, який набуває статусу позивача, тобто особи, в інтересах якої (яких) подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу. З огляду на викладене представник відповідача Колесникова В.В. вважав, що у цій справі відсутні передбачені законом виключні підстави, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Щодо застосування позовної давності та обраного прокурором способу захисту, представник відповідача наголошував, що заявляючи вимогу про повернення земельної ділянки, прокурор зазначає про триваюче порушення державного інтересу та вважає свій позов негаторним, на який вимоги щодо дотримання строків давності не поширюються.
Однак сторона відповідача не погоджується з такими доводами прокурора та вважає, що прокурором пропущений строк звернення до суду з даним позовом.
Негаторний позов визначається як позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (стаття 391 ЦК України). Тобто це позов про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном.
Під час вирішення питання про віднесення заявленого у справі позову до віндикаційного чи негаторного, які є різновидами способів захисту права власності, поняття володіння потрібно розглядати як складову змісту такого права у розумінні положень частини першої статті 317 ЦК України.
У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для цілей визначення наявності в особи права володіння нерухомим майном має бути застосовано принцип реєстраційного підтвердження володіння, який полягає в тому, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всіх повноважень власника, визначених у частині першій статті 317 ЦК України.
10 серпня 2012 року Відділ Держгеокадастру у Богодухівському районі Харківської області зареєстрував право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.
Інформація про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку підтверджується Витягом.
Таким чином, право власності на спірну земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, а тому підстав для висновку про необхідність звернення з негаторним позовом не вбачається.
Прокурором не враховано, що стаття 268 ЦК України містить перелік вимог, на які позовна давність не поширюється, а висновок про непоширення позовної давності при зверненні з негаторним позовом не ґрунтується на нормах ЦК України та інших нормах цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Прокурор у позовній заяві заявив одну з вимог про повернення спірної земельної ділянки державі в особі Богодухівської міської ради. Таку вимогу прокурора не можна вважати такою, що направлена на усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (негаторний позов).
На думку ОСОБА_1 та його представника заявлена прокурором позовна вимога про повернення спірної земельної ділянки є вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), що урегульовано у статті 387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Тому, з огляду на зміст позовної заяви, заявлених вимог та обставини справи, представник відповідача наголошував, що поданий прокурором позов у частині вимоги про повернення спірної земельної ділянки державі в особі Богодухівської міської ради є віндикаційним позовом на підставі статей 387, 388 ЦК України.

9 квітня 2025 набув чинності Закон № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача».
Відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років.
При цьому, відповідно до частини п`ятої статті 390 ЦК Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. 
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду.
Положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна
Таким чином, позивачем неправильно визначені юридичні підстави позову та недотримані вимоги пред`явлення такого позову - не внесені грошові кошти на депозитний рахунок суду на підставі експертно-грошової оцінки земельної ділянки, для здійснення компенсації вартості земельної ділянки, яка підлягає виплаті добросовісному набувачеві у разі задоволення позовних вимог прокурора, а також заявлено вимогу з плином більше 10 років після дати (моменту) реєстрації у Державному реєстрі речових прав на земельну ділянку права власності за ОСОБА_1 , яка була передана з комунальної власності у приватну власність.

Щодо застосування позовної давності при зверненні з віндикаційним позовом, то загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Так, ОСОБА_1 передано у власність спірну земельну ділянку у 2012 році на підставі рішення сільської ради, яка в силу вимог закону і представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування.
Таким чином помилковими є доводи прокурора, що об`єктивна можливість територіальної громади як власника спірної земельної ділянки дізнатися, що земельна ділянка незаконно вибула з володіння поза волею власника, виникла у 2021 році, адже сама рада не могла не знати про факт передачі нею у 2012 році земельної ділянки як органом цієї територіальної громади.

Також представник відповідача наголошував, що ОСОБА_3 отримав спірну земельну ділянку з кадастровим номером 63220885501:00:001:0074 у порядку безоплатної приватизації згідно зі статтями 118, 121 ЗК України. 
ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку кадастровий номер 6320885501:00:001:0074 передувало розроблення та погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).
На стадії підготовчих робіт було виконано збір даних про наявність, місцерозташування та характеристику об`єкту, пошук та вивчення планово картографічного матеріалу, збір інформації про пункти державної геодезичної мережі. Були вивчені та зібрані правовстановлюючі документи, що надають право власності на будівлі, споруди та(або) земельну ділянку. Було встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 17.09.2010 року, реєстраційний номер 2-2493 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .
В договорі купівлі-продажу житлового будинку від 17.09.2010 року зазначено, що відносно земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, право власності або право користування не встановлювалися. Вказана земельна ділянка не передана у власність або в оренду продавцю ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою від 10 вересня 2010 року за номером 489. Згідно з даними Управління Держкомзему у Богодухівському районі від 02 вересня 2010 року за номером ф01/732 земельна ділянка, на якій розташований будинок, має кадастрові номери: 6320885501:00:001:0073 - для обслуговування житлового будинку розміром 0.2500га; 6320885501:00:001:0074 - для ведення особистого селянського господарства, розміром 0.6908га. Таким чином, на дату набуття права власності ОСОБА_1 на житловий будинок на підставі договору купівлі -продажу від 17.09.2010, земельним ділянкам, на яких розташований будинок, вже були присвоєні кадастрові номери: 6320885501:00:001:0073 - для обслуговування житлового будинку розміром 0.2500 га; 6320885501:00:001:0074 - для ведення особистого селянського господарства, розміром 0.6908га.
Отже, такі земельні ділянки були об`єктами цивільних прав.
Крім того, по матеріалам польових вимірювань вирахувано координати поворотних точок межі і площу земельної ділянки. Фактична площа земельних ділянок за вказаною адресою для формуваннн кадастрових номерів та оформлення права власності або користування гр. ОСОБА_1 становить всього 0,9408 га, в тому числі : площею – 0,2500 (ділянка 1) – для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площею – 0,6908 га (ділянка 2) – для ведення особистого селянського господарства.
Було встановлено, що наявних обмежень та сервітуту земельні ділянки не мають. Технічна документація була погоджена з Управлінням Держкомзему у Богодухівському районі Харківськоі області.
24.12.2011 року суб?єктами землекористування був складений акт встановлення та погодження меж земельної ділянки, який підписали ОСОБА_3 , виконавець земельно- кадастрових робіт та сільський голова.
Указані обставини свідчать про добросовісний характер дій відповідача ОСОБА_1 при набутті права власності на спірну земельну ділянку.
З моменту набуття права власності ОСОБА_1 відкрито та тривало користується землею, використовує її виключно за визначеним компетентними органами цільовим призначенням та своєчасно сплачує податок.
У подальшому, за відсутності будь-яких заборон, обмежень і обтяжень щодо земельної ділянки, відповідач ОСОБА_1 подав заяву про поділ вищевказаної спірної земельної ділянки кадастровий номер 6320885501:00:001:0074 на дві окремі земельні ділянки та зареєстрував їх за номерами 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га та 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, власником яких він є на теперішній час. 
Отже спірні земельні ділянки становлять майно відповідача ОСОБА_1 у значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини на основоположних свобод, а наведені вище фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 набув право власності на спірні земельні ділянки в установленому законодавством порядку та є добросовісним набувачем майна.
При цьому рокурором не надано суду доказів того, що обидві земельні ділянки з кадастровими номерами 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га та 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, розташовані в межах населеного пункту АДРЕСА_1 на території Богодухівського району, порушують прибережну захисну смугу об`єкту водного фонду.

За обставин цієї справи сторона відповідача вважала, що втручання в право ОСОБА_1 на мирне володіння майном не відповідатиме вимогам правомірного та допустимого втручання, а задоволення позову призведе до порушення державою права відповідача ОСОБА_1 на мирне володіння майном у значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції. 

Від відповідача Богодухівської міської ради відзив на позов не надходив, надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника міськради. 

Представником третьої особи подані письмові пояснення, в яких адвокат зазначає, що в силу імперативних приписів закону до земель водного фонду України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
Відповідно до ст. ст. 4, 85 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті, зокрема, прибережними захисними смутами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.
Приписами ст. 59 ЗК України встановлено, що громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів).
Цією ж статтею встановлено вичерпний перелік видів функціонального використання земель водного фонду, для яких їх можуть передавати в користування громадян органи місцевого самоврядування та виконавчої влади.
Зокрема, землі водного фонду можуть передаватись в користування лише для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих потреб, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт.
Чинним законодавством передбачено лише один випадок, коли землі водного фонду можуть передаватись у приватну власність та п`ять випадків, коли їх може бути передано в користування. Разом з тим, передача у приватну власність земель водного фонду для ведення особистого селянського господарства законом взагалі не передбачена.
Передача у приватну власність земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги, здійснена з порушенням норм Земельного та Водного кодексів України, а тому рішення органу місцевого самоврядування підлягає визнанню незаконним і скасуванню, а державна реєстрація права власності — підлягає скасуванню.
Щодо звернення прокурора з вказаним позовом до суду, то вважала, що воно беззаперечно переслідує "суспільний", "публічний" інтерес.
Так, реагування прокурора у даному разі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності набуття права власності на землю, яке здійснене з порушенням вимог чинного законодавства.
Отже, у цій справі прокурор діє в межах своїх повноважень, оскільки рішення, яким земельну ділянку водного фонду передано у приватну власність, прийнято самим органом місцевого самоврядування, тобто тим, який і порушив інтереси територіальної громади.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 01.10.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.12.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
03.11.2022 судом постановлено ухвалу про повернення до стадії підготовчого провадження для вчинення процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. 
Ухвалою від 22.11.2022 задоволено клопотанням прокурора та залучено Богодухівську міську раду як правонаступника відповідача – Куп`єваської сільської ради. Також вирішено питання про прийняття відзиву відповідача на позов.
Ухвалою від 15.03.2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, задоволено клопотання представника відповідача про призначення земельної технічної експертизи, провадження у справі зупинено.
Ухвалою від 19.06.2023 провадження у справі поновлено для вирішення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.
Ухвалою від 05.07.2023 задоволено клопотання експерта, вирішено питання про витребування матеріалів, необхідних ля проведення експертизи.
Ухвалою від 28.08.2023 матеріали цивільної справи після отримання витребуваних матеріалів направлено до ескпертної установи для проведення експертизи, провадження у справі зупинено.
24.10.2023 матеріали справи повернуто до суду без виконання експертизи.
Ухвалою від 02.11.2023 провадження у справі поновлено.
Ухвалою від 20.11.2023 задоволено клопотання представника відповідача про призначення земельної технічної експертизи, провадження у справі зупинено.
Ухвалою від 28.06.2024 провадження у справі поновлено після проведення експертизи.
Ухвалою від 20.08.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
Ухвалою від 20.09.2024 частково задоволено клопотання представника третьої особи про забезпечення позову.
Ухвалою від 19.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про повернення до підготовчого провадження.
09.04.2025 судом постановлено ухвалу про повернення до підготовчого провадження.
Ухвалою від 05.06.2025 залишено без руху заяву прокурора про зміну предмета позову.
Ухвалою від 04.08.2025 заяву прокурора про зміну предмету позову прийнято до розгляду.
Ухвалою від 02.09.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові та письмових поясненнях. Зазначив, що рішення сільради про передачу земельної ділянки з кадастровим номером 63220885501:00:001:0074 у власність відповідача було прийнято всупереч вимогам закону. Наразі зазначена земельна ділянка поділена на дві з кадастровими номерами 6320885501:00:001:0122 та 6320885501:00:001:0123, отже поверненню підлягають обидві. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Котляр А.О. в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити.
Наполягав на тому, що звернення з позовом в інтересах Богодухівської міської ради до відповідача в особі того самого органу неможливе, а виступати самостійним позивачем у справі прокурор не може.
До того ж висловив думку, що звертаючись з цим позовом, прокурор переслідує не мету захисту інтересів держави чи територіальної громади, а виключно інтереси третьої особи – ФОП ОСОБА_2 . А заявляючи такі вимоги, прокурор повністю перекладає відповідальність з органу місцевого самоврядування на фізичну особу – власника, який є добросовісним набувачем та діючи абсолютно прозоро, покладався на законність дій органу місцевого самоврядування.
Вважав, що висновок експерта не відповідає вимогам ЗУ «Про судову експертизу». Так, судом було призначено земельно-технічну експертизу, а фактично проведено експертизу в тому числі з питань землеустрою, тобто два дослідження проведені одним експертом, до того ж з досвідом роботи 3 роки. Крім того, експертом не було проведено фактичне дослідження земельної ділянки та розташованих на ній будівель. У висновку експерт взагалі не згадує правовстановлювальні документи ОСОБА_1 , висновок ґрунтується на документах ФОП ОСОБА_2 та акті перевірки, проведеної Держгеокадастром, цей акт фактично продубльовано експертом у висновку.
Незрозумілим є як визначались координати прибережної захисної смуги, також у висновку не зазначено, чи порушено ОСОБА_1 режим використання земель прибережної захисної смуги.
Водночас, висновок містить цитування законодавства, практики Верховного Суду, що свідчить про вихід експертом за межі своїх повноважень та надання висновку у сфері права, хоча питання права не можуть бути предметом такої експертизи.
За наведених обставин висновок експерта просив визнати недопустимим доказом та не враховувати його при вирішенні справи.
Також представник відповідача просив врахувати практику ЄСПЛ, зокрема щодо дотримання легітимної мети втручання держави у право власності особи, та дотримання при цьому принципу пропорційності. 

Представник відповідача – Богодухівської міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 

Представник третьої особи адвокат Герих Н.А. підтримала в судовому засіданні позов прокурора з підстав, наведених у поданих нею письмових заявах, просила позов задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши і оцінивши докази у справі, доходить такого.

Фактичні обставини справи та досліджені судом письмові докази.
Рішенням X позачергової сесії VI скликання Куп`єваськоі сільської ради Богодухівського району Харківської області від 08.11.2011 відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на присадибну земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.2500 га та для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 0.6908 га (Т.1, а.с.26).
На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 розроблено тезнічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею та для ведення особистого селянського господарства (Т.1, а.с. 160-188).
Рішенням XV сесії VI скликання Куп`єваськоі сільської ради Богодухівського району Харківської області від 22 березня 2012 року номер 98-VI гр. ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться в АДРЕСА_1 та передано безкоштовно останньому у приватну власність земельну ділянку в АДРЕСА_1 , загальною площею - 0,9408 га, в тому числі: - для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, площею - 0,2500 га, - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6908 га (Т.1, а.с. 27).
На підставі рішення сільської ради ОСОБА_1 10.08.2012 року виданий державний акт серії ЯМ 389812 на право власності на земельну ділянку площею 0,6908 га за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначеннням для ведення особистого селянського господарства, з планом меж земельної ділянки кадастровий номер 6320885501:00:001:0074 (Т.1, а.с.16).
Наказом ГУ Держгеокадастру від 03.08.2020 №304 доручено здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності шляхом проведення перевірки щодо земельної ділянки кадастровий номер 6320885501:00:001:0074, розташованої на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області (Т.1, а.с.25).
На виконання зазначеного вище наказау Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного Управління Дергеокадастру у Харківській області проведено обстеження земельної ділянки кадастровий номер 6320885501:00:001:0074 та складено відповідний акт №304-ДК/268/АО/10/01/-20 (Т.1, а.с.19 - 24). 
В акті зафіксовані результати перевірки та зазначено, що бєктом перевірки є земельна ділянка з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074, ділянка розташована на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району, має площу 0.6908 га, частково огороджена вільна від будівель і споруд, цільове призначення – ведення особистого селянського господарства, належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Відповідно до відомостей, наведених в аналітичному шарі публічної кадастрової карти України «умовна прибережна захисна смуга» земельна ділянка, яка була об`єктом перевірки, попадає в межі прибережної захисної смуги, розмір яких визначається відповідно до Земельного кодексу та Водного кодексу.
При цьому встановлено, що проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, не врахована належність ділянки до прибережної захисної смуги водного об`єкту – ставку, площа якого становить понад 3 га. 
В свою чергу рішенням земельної комісії Богодухівської РДА Харківської області Константинову О.А. 09.12.2005 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі в оренду на 5 років земельної ділянки під водоймою території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району за межами населеного пункту (Т.1, а.с.44). В подальшому дію наданого 09.12.2005 року дозволу було продовжено до 01.12.2006 (Т.1, а.с.43).
На замовлення СПДФО ОСОБА_2 ТОВ «Інститут технологій ГІС і САПР» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду СПДФО ОСОБА_2 для риборозведення на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району за межами населеного пункту (Т.2, а.с. 207-222).
Згідно з довідкою Богодухівського районного відділу земельних ресурсів земельній ділянці під водним об`єктом, що розташована на території Куп`єваської сільської ради Богодухівського району за межами населеного пункту та виділену в натурі СПДФО ОСОБА_2 для риборозведення присвоєно кадастровий номер 6320885500:01:004:0001 (Т.1, а.с. 48).
16.08.2007 між ФОП ОСОБА_2 та Богодухівською РДА укладено договор оренди земельної ділянки кадастровий номер 6320885500:01:004:0001 з метою риборозведення строком на 10 років ( Т.3, а.с.54-60).
Розпорядженням Харківської ОДА від 08.09.2017 зазначений договір оренди поновлено строком на 25 років (Т.3, а.с.61) та 24.11.2017 року укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди земельної ділянки водного фонду кадастровий номер 6320885500:01:004:0001.
Згідно з висновком експерта №26394 від 14.06.2024 на дату передачі земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074, площею 0,6908 га у власність ОСОБА_1 від 22 березня 2012 року, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , нормативний розмір прибережної захисної смуги становив 50 метрів, відповідно до вимог чинного законодавства.
При затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) рішенням XV сесії VI скликання Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 22 березня 2012 року 98-VI «Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 », частина земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074 знаходилась в контурі, що визначені нормативними розмірами прибережної захисної смуги ставка.
На дату проведення обетеження Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 10.08.2020, земельна ділянка з кадастровим номером 6320885501:00:001:0074 , площею 0,6908 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , знаходилась у контурі, що визначені нормативними розмірами прибережної захисної смуги ставка відповіно до вимог ст..88 Водного кодексу України та ст.60 Земельного кодексу України та становить 50 метрів. Площа накладення становить 0.2917 га.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (ділянка 1) та для ведення особистого селянського господарства (ділянка 2) по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування станом на 22.03.2012. (Т.3, а.с. 96-107).
Під час розгляду справи відповідачем здійснено поділ належної йому земельної ділянки кадастровий номер 63220885501:00:001:0074 на дві окремі ділянки - з кадастровими номерами 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га та 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, що підтверджується матеріалами справи. ( Т.3, а.с. 189-195, а.с.163, 164).

Норми права, що підлягають застосуванню.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля, водні ресурси є об`єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно зі статтями 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі сільськогосподарського призначення, землі рекреаційного призначення, землі водного фонду. Віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Положеннями частини першої статті 83, частини першої статті 84, статті 122 Земельного кодексуУкраїни визначено, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, водні ресурси є об`єктами права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.
Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті14,19 Конституції України).
Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель з державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.
Відповідно до ст. 3 ВК України усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, до якого, серед іншого, належать штучні водойми (водосховища, ставки).
Згідно зі статтею 1 ВК України прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.
Вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги (ч.1 ст.60 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.
Законом обмежено безоплатне передання у приватну власність земельних ділянок водного фонду випадком такого передання замкнених природних водойм загальною площею до 3 га (частина друга статті 59 ЗК України).
Згідно з п.2 ч.2 ст.60 ЗК України, ст.88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів.
Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частин другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків.

Мотиви суду

Щодо суб`єктного складу учасників та підстав звернення прокурора з цим позовом.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Передумовою участі органів та осіб в цивільному процесі є набуття ними цивільного процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право представляти інтереси інших суб`єктів, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.
Згідно з пунктом 3 частини першої та частиною другою статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.
На прокуратуру покладаються функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом та главою 12 розділу III ЦПК України (стаття 2 Закону України «Про прокуратуру»; далі Закон № 1697-VII). Прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 1 Розділу ХІІІ Закону № 1697-VII).
Підстави представництва прокурором інтересів держави в суді визначені у статті 23 ЗУ «Про прокуратуру», в ч.3 якої ( в редакції на час звернення з цим позовом) зазначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.  Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до статей 25, 26,59, частини 2 статті 46, пункту 6-1 Розділу V «Прикінцеві і перехідні положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», підпункту 4 пункту 2 розділу 2 «Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначання територій та адміністративних центрів територіальних громад», розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №725-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області», згідно п.1 рішення №22-VIII від 23 грудня 2020 року Богодухівською міською радою була почата процедура реорганізації юридичної особи – Куп`єваської сільської ради (ЄДРПОУ 04397193), розташованої за адресою: Харківська область, Богодухівський район, с. Куп`єваха, вул. Горєлова, буд. 6 шляхом приєднання до Богодухівської міської ради (ЄДРПОУ 04058640), розташованої за адресою: Харківська область, Богодухівський район, м. Богодухів, пл. Соборності, 2 (Т.1, а.с.31-32).
Згідно з п.2 вищевказаного рішення Богодухівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Куп`єваської сільської ради.
У зв`язку з наведеним у справі було залучено правонаступника відповідача (Куп`єваської сільської ради), чиє рішення в частині затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі її у приватну власність ОСОБА_1 , оскаржується прокурорм, – Богодухівську міську раду, яка перебуває у статусі відповідача у цій справі.

ВП ВС у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 зазначила таке:
«Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що прокурор звернувся до суду у березні 2020 року. На той час вона сформувала висновки, згідно з якими у разі оскарження прокурором одночасно і рішення органу влади про надання земельної ділянки в оренду, і договору оренди землі, прокурор виступає у такій справі позивачем, а орган, який ухвалив відповідне рішення та став стороною договору оренди виступає відповідачем (див. постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 40), від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 (пункти 26-30)).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема і до регіональних ландшафтних парків. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів.
У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор - позивачем в інтересах держави, зокрема і від імені територіальної громади як власника земельної ділянки водного та природно-заповідного фондів. За відсутності такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування у значній мірі може стати ілюзорним. Так само відсутність зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги, згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (стаття 41 Конституції України).»
У пінкті 38 постанови від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 Велика Палата Верховного Суду зауважила: «прокурор оскаржив рішення сільради, саме тому визначив останню відповідачем. Він мав підстави звернутися до суду як позивач, вважаючи, що відсутній орган, який може захистити інтереси держави». 
У цій справі прокурор зазначив, що інтереси держави порушено внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування, наділеним повноваженнями щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, незаконного рішення. Отже, Богодухівська міська рада, як правонаступник Куп`єваської сільської ради (яка на думку прокурора допустила порушення інтересів у спірних правовідносинах), не є органом, який може здійснювати захист інтересів держави у тих самих відносинах, тобто звернутися до суду з відповідним позовом, а саме з вимогами про визнання незаконним і скасування пунктів рішення сільської ради про затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі її у приватну власність ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача ОСОБА_1 повернути спірну земельну ділянку територіальній громаді.
Крім того, прокурор наголошував на особливому режимі прибережних захисних смуг та на необхідності захисту як інтересів територіальної громади, позбавленої права власності на земельну ділянку, так і публічного, суспільного інтересу як інтересу державного.
За наведених обставин суд не погоджується з доводами представника відповідача ОСОБА_1 про те, що прокурор не мав підстав для представництва інтересів держави у цій справі, а такожє не може виступати самостійним позивачем.

Щодо способу захисту та правових підстав позову.
Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.
Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. 
Негаторний позов - це позов власника, який є володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України)ю
Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. 
Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу.
Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. 
Тому зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного Кодексу України та Водного Кодексу України або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.08.2023 у справі № 487/7339/18; від 18.01.2023 у справі №361/1308/19; від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 15.09.2020 у справі №372/1684/14-ц; від 28.11.2018 у справі № 504,2864,13-ц та інш.
За наведених обставин суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що у цій справі підлягають застосуванню положення ст.ст. 387, 388 ЦК України, а прокурором мав бути заявлений віндикаційний позов.
Тому з урахуванням досліджених доказів та наведених вище вимог закону суд вважає, що передача земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги у приватну власність відповідачу була неправомірною та доходить висновку про наявність правових підстав для повернення земельної ділянки водного фонду територіальній громаді. 
Щодо земельної ділянки, яка підлягає поверненню
Метою заявлення цього позову прокурор визначає в тому числі забезпечення контролю за цільовим використанням земель водного фонду.
Як вже було зазначено вище, під час розгляду справи відповідачем здійснено поділ земельної ділянки кадастровий номер 63220885501:00:001:0074, яка згідно з висновком експерта знаходилась у контурі, що визначені нормативними розмірами прибережної захисної смуги ставка, на дві окремі ділянки - з кадастровими номерами 6320885501:00:001:0122 площею 0,3808 га та 6320885501:00:001:0123 площею 0,31 га, що підтверджується матеріалами справи. ( Т.3, а.с. 189-195).
На момент здійснення поділу заходи забезпечення позову не були застосовані, таких заяв від учасників справи до суду не надходило.
Отже, беручи до уваги відомості публічної кадастрової карти України, висновок експерта, зокрема щодо площі накладення земельної ділянки ОСОБА_1 та прибережної захисної смуги, відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо кадастрових номерів та площі новостворених земельних ділянок, суд доходить висновку, що лише одна з двох новостворених земельних ділянок, а саме земельна ділянка з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123 площею 0.31 га має на сьогоднішній день перетин з прибережною захисною смугою, і саме ця земельні ділянка підлягає поверненню.

Щодо того, кому підлягає поверненню земельна ділянка.
У п.8.9 постанови від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача, таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються із постановами Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17.
Отже земельні ділянка підлягає поверненю саме територіальній громаді Богодухівської міської ради, а не територіальній громаді в особі Богодухівської міської ради, як зазначено в позовних вимогах.

Щодо скасування державної реєстрації права власності
Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 734/1560/20 (провадження № 61-7616св23) дійшов висновку, що задоволення вимоги прокурора про повернення земельної ділянки у державну власність саме собою не є правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності на спірну земельну ділянку. У зв`язку з цим у разі задоволення негаторного позову прокурора вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку є такою, що також відповідає ефективному способу захисту порушених прав держави.
Отже, оскільки суд дійшов висновку про повернення територіальній громаді земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123, є підстави для скасування державної реєстрації права власності відповідача на цю земельну ділянку.

Щодо скасування реєстрації земельних ділянок 
Відповідно до частин 9, 10 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Згідно з частиною 13 статті 79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Відповідно до частини 10 статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. 
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). 
Оскільки суд дійшов висновку про повернення однієї з двох новостворених земельних ділянок та скасування державної реєстрації права власності відповідача щодо цієї земельної ділянки, тобто судом вирішено питання припинення відповідного речового права на землю, скасуванню підлягає реєстрація тієї земельної ділянки, яка підлягає поверненню територіальній громаді, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123.

Щодо визнання недійсним рішення сільради.
У своїй постанові від 22 січня 2025 року у справі №446/478/19 ВП ВС зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі №912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі №910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі №925/1133/18, пункт 143).
Отже вимога про скасування пункту 2 рішення XV сесії VI скликання Куп`єваської сільської ради Богодухівського району Харківської області від 22.03.2012 №98-VI, в частині затвердження технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та передачі у приватну власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,6908 га за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо скасування державного акту.
Вирішуючи питання щодо скасування державого акту на земельну ділянку з кадастровим номером 63220885501:00:001:0074, яка була передана у вланість ОСОБА_1 у 2012 році, суд наголошує, що цей акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення. Враховуючи вказане, суд доходить висновку, що для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику, визнання недійсним державного акта не є необхідним. Така вимога не є ефективним способом захисту для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду.
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц.

Щодо легітимної мети втручання держави у мирне володіння майном та дотримання принципу пропорційності.
Відповідач у цій справі посилався на те, що є добросовісним набувачем майна, і в даному випадку підлягають застосуванню положення Закону № 4292-ІX про компенсацію добросовісному набувачеві вартості майна, що вибуває з його власності, яка має бути попередньо внесена прокурором на депозитний рахунок суду. Вважав, що прокурор намагається перекласти відповідальність за помилку органу місцевого самоврядування саме на фізичну особу – добросовісного набувача, тому вважав, що позбавлення його права власності без здійснення належної компенсації матиме наслідком порушення його прав, становитиме для нього надмірний тягар та не відповідатиме принципу пропорційності.
Оцінюючи доводи відповідача, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Земельна ділянка, право на володіння якої є предметом спору у цій справі, "майном" для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Про дотримання принципів правомірного втручання у право мирного володіння майном (коштами) Велика Палата ВС зазначала і у постанові від 07.12.2022 у справі № 908/1525/16.
ВПВС зауважила, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те:
- чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування – передбачуваними;
- чи переслідувало легітимну мету (або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів);
- чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право (чи є справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності).
Як вже було зазначено у рішенні, законодавство України обмежувало безоплатне передання у приватну власність земель водного фонду єдиним випадком. Вказане обмеження, визначене на момент виникнення спірних правовідносин у частині другій статті 59, пункті "ґ" частини третьої статті 83 ЗК України, було доступним, чітким і зрозумілим, а наслідки його недотримання з огляду на приписи ЦК України - передбачуваними для будь-якої особи, яка набула земельну ділянку водного фонду, що не є замкненою природною водоймою загальною площею до 3 гектарів.
Також суд звертає увагу на те, що у спорах стосовно прибережних захисних смуг, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт "а" частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 117), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 124)).
Отже, у даному випадку втручання держави у володіння особою майном відповідає критеріям законності, зокрема передбачено нормами ЗК України, та переслідувало легітимну мету – контролю за використанням земельної ділянки згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням.

Стосовно того, чи потребують такого втручання загальні інтереси суспільства і чи є таке втручання у мирне володіння майном пропорційним до цілей, які це втручання переслідує, слід зазначити про таке.
У постанові від 18.02.2026 у справі № 545/2585/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що повернення земельної ділянки у володіння держави підпадає під умови обов`язкової компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві за відсутності виняткових обставин, оскільки відповідна компенсація першочергово гарантується статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та відповідає принципам розумності і справедливості. Подібні висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 04 лютого 2026 року у справі № 554/10397/16-ц.
У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що повернення земельної ділянки, зокрема водного фонду, територіальній громаді в особі органу місцевого самоврядування, підпадає під визначені статтею 390 ЦК України у редакції Закону № 4292-IX умови компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві незалежно від способу вилучення земельної ділянки у кінцевого набувача на користь держави (витребування чи повернення).
Оцінюючи добросовісність відповідача ОСОБА_1 як набувача земельної ділянки з кадастровим номером 63220885501:00:001:0074, суд виходить з того, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак цієї земельної ділянки, яка розташована у безпосередній близькості до ставка, особа, проявивши розумну обачність, може і повинна була знати про те, що ділянка належить до водного фонду, і набуття приватної власності на неї є неможливим.
Крім того, як вже неодноразово згадувалось у рішенні, після звернення прокурора з позовом, відповідач здійснив поділ земельної ділянки 63220885501:00:001:0074, що також може свідчити як про його обізнаність про встановлені законом обмеження щодо набуття земель водного фонду у власність, так і про усвідомлення ним можливості настання наслідків у виді повернення таких земельних ділянок громаді. 
Щодо балансу між інтересами суспільства та інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності, то у цій справі, суспільний інтерес є спрямованим на повернення земельної ділянки до комунальної власності для задоволення соціальної потреби у відновленні становища, яке існувало до порушення права власності територіальної громади на земельну ділянку, а саме: у збереженні прибережних захисних смуг; у недопущенні їх передання у приватну власність усупереч чинному законодавству замість надання в оренду для чітко визначених цілей.
Контроль за використанням земельних ділянок водного фонду, зайнятих прибережними захисними смугами, згідно з їх цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для територіальної громади Богодухівської міської ради.
З огляду на наведене, а також враховуючи недобросовісність дій як з передання, так і з набуття у приватну власність земельної ділянки водного фонду, суд вважає, що загальний інтерес у контролі за використанням зайнятої прибережною захисною смугою земельної ділянки за її цільовим призначенням для гарантування безпечності довкілля та непогіршення екологічної ситуації у цій справі переважає над приватним інтересом у заволодінні такою ділянкою у власність, а відсутність компенсації може вважатися виправданою. 
Щодо позовної давності.
Стосовно вимог відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Заявлений позов є негаторним і може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.
Такий підхід у судовій практиці є усталеним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункти 52, 96), від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц (пункт 7.34 та інші).

Щодо висновку експерта.
Відповідно до статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.  Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.  Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.  Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.  Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.  У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.  У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.  Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Відповідно до статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
В судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача експерт Штендрок А.В. надавала усні пояснення щодо висновку.
Так, експерт пояснила, що провела експертизу по усім поставленим питанням, що комплексна експертиза судом не призначалась, що усі поставлені питання можуть вважатись питаннями із землеустрою, крім того її стаж експерта дійсно складав три роки на момент проведення експертизи, однак вона має загальний стаж роботи за фахом більше десяти років, має профільну освіту та склала передбачені законом іспити, тому вважала, що її знань для п роведення такої експертизи було достатньо.
Зазначила, що дійсно не проводила фізичне обстеження земельної ділянки, таке обстеження не є обов`язковим, висновок може бути складено і за наявними документами. Оскільки питання були поставлені у ретроспективі, експерт вважала, що складення висновку не потребує натурного огляду. Для виїзду мало б бути поставлено питання саме про фактичне користування.
Щодо визначення меж прибережної захисної смуги, зазначила, що вони встановлені законом, отже при складенні висновку вона враховувала саме нормативні межі.
Щодо посилання на судову практику, зазначила, що наводила її для інформації, а не обґрунтовувала нею свій висновок.
Отже беручи до уваги пояснення, надані експертом в судовому засіданні, той факт, що експерт була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, враховуючи, що висновок не суперечить іншим письмовим доказам, суд не вбачає підстав для визнання висновку експерта від 14.06.2024 недопустимим доказом

Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом задоволено одну вимогу майного характеру та дві вимоги немайнового характеру, тому виходячи зі ставок судового збору станом на час подачі заяви про зміну предмету позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028.00 грн. х 3, що становить 9084.00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 354, ЦПК України, 

ВИРІШИВ:

Позов керівника Богодухівської окружної прокуратури задовольнити частково.
Усунути територіальній громаді Богодухівської міської ради перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером 6320885501:00:001:0123, зобов`язавши відповідача повернути територіальній громаді Богодухівської міської ради земельну ділянку кадастровий номер 6320885501:00:001:0123.
Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий номер 6320885501:00:001:0123.
Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 6320885501:00:001:0123.
В іншій частині – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 9084.00 грн. за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок 35212041007171, код класифікації видатків бюджету – 2800.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – Керівник Богодухівської окружної прокуратури, Харківська область, м.Богодухів, пл. Свято-Духівська 1, ЄДРПОУ: 0291010828.
Відповідач – Богодухівська міська рада Харківської області, Харківська область, м. Богодухів, пл. Соборності 2, код ЄДРПОУ 04058640.
Відповідач – ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Третя особа – ФОП ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя -