ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/25901/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі №160/25901/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
26.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – відповідач-2), в якій просила суд:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо протиправної відмови у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ у Львівській області від 21.08.2024 № 045650020051;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.08.2024, зарахувавши періоди роботи до пільгового стажу за Списком № 2: з 01.04.1988 по 31.08.2012 на Дніпропетровському електровозобудівному заводі, перейменованому в АТ «Дніпровський електровозобудівний завод», – учнем гальваніка та гальваніком на гальванічній дільниці, на дільниці металопокриття; з 05.09.2012 по 04.11.2019 на підприємстві ПАТ «Євраз – ДМЗ ім. Петровського», перейменованому в ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» – сушильником стрижнів форм та формувальних матеріалів З розряду сталеливарного відділення фасонно-ливарного цеху Сервісного центру, перейменованого в фасонно-ливарний цех.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що відмова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправною і такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки трудова книжка та пільгові довідки є належними доказами її роботи на посадах за Списком №2.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 21.08.2024 № 045650020051 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати позивачці до пільгового стажу за Списком № 2 періоди роботи з 03.08.2016 по 01.04.2018 та з 02.04.2018 по 04.11.2019 згідно з довідкою № 164/361 від 30.10.2023, та період з 03.08.1987 по 31.08.2012 згідно з довідкою № 37/0-391/К-32(3) від 18.06.2024.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.08.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідачем-2 на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі пенсійний орган зазначає, що зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки тільки підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування або їхні номери, куди включається цей період роботи.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 скасовано в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 пільговий стаж за Списком № 2 за період роботи з 03.08.1987 по 31.08.2012 згідно з довідкою № 37/0-391/К-32(3) від 18.06.2024 та прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено у задоволенні цієї частини позову.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 залишено без змін.
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, позивач подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025 та залишити в силі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.12.2024.
Постановою Верховного Суду від 12.11.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2025, а справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Верховний Суд повертаючи справу на новий розгляд вказав, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції, зазначаючи про те, що подані позивачкою до пенсійного органу документи не містять: інформації про характер виконуваної нею роботи у зазначений період; інформації щодо зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2; відомостей про розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи, не надав оцінки документам, наданим позивачкою до заяви про призначення пенсії та доказам, наданим нею ж до матеріалів справи на підтвердження позовних вимог.
Учасники справи правом подання заяв по суті справи під час її нового розгляду не скористались.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач 13.08.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.08.2024 № 045650020051, яке прийнято за принципом екстериторіальності, відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком та зазначено, що страховий стаж особи становить 36 років 04 місяців 01 день. за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди з 03.08.2016 року по 01.04.2018 року та з 02.04.2018 року по 04.11.2019 року згідно пільгової довідки №164/361 від 30.10.2023 року, оскільки відсутній документ про право підпису керівника підприємства та період з 03.08.1987 року по 31.08.2012 року згідно довідки №37/0-391/К-32(3) від 18.06.2024 року, оскільки надані довідки не відповідають вимогам порядку застосування Списків №1 та №2, затвердженими наказом Міністерство праці та соціальної політики України №683 від 08.11.2005 року.
Позивач вважає вказані дії та рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість проте частково задовольнив позовні вимоги не перебираючи на себе дискреційних повноважень пенсійного органу.
Позивачем означене рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Переглядаючи судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів суду апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях, чинних на час спірних правовідносин).
Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За змістом частини першої статті 4 цього Закону законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частина третя статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника, а також у разі знищення архівів у зв`язку з воєнними (бойовими) діями підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, а також до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінфіном.
Колегія суддів зазначає, що в період з 11.03.1994 по 16.01.2003 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.
У період з 17.01.2003 по 24.06.2016 діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.
Починаючи з 03.08.2016, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Наведені норми права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №569/16691/16-а, від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17.
Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 липня 2023 року у справі № 580/4012/19, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Як вбачається з матеріалів справи, у межах спірних правовідносин питання полягає у правомірності прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення № 045650020051 від 21.08.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, прийнятого за результатами розгляду її заяви від 13.08.2024.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відмова в призначені пенсії зокрема обґрунтована відсутністю пільгового стажу роботи по Списку №2. У спірному рішенні вказано, що за доданими документами до пільгового стажу позивача не зараховано періоди:
- з 03.08.2016 по 01.04.2018 та з 02.04.2018 по 04.11.2019 згідно пільгової довідки №164/361 від 30.10.2023, оскільки відсутній документ про право підпису керівника підприємства;
- з 03.08.1987 по 31.08.2012 згідно довідки №37/0-391/К-32(3) від 18.06.2024, оскільки надані довідки не відповідають вимогам порядку застосування Списків №1 та №2, затвердженими наказом Міністерство праці та соціальної політики України №683 від 08.11.2005.
Дослідивши трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 від 01.09.1987, судом встановлено, що остання у спірні періоди містить наступні записи про її роботу:
- 03.08.1987 прийнята на електроагрегатну дільницю учнем намотувача котушок на Дніпропетровський електровозобудівний завод (наказ № 439 від 03.08.1987);
- 07.12.1987 переведена на дільницю загальної техніки намотувачем котушок першого розряду (наказ № 751 від 07.12.1987);
- 01.04.1988 переведена на гальванічну дільницю учнем гальваніка (наказ № 184 від 22.03.1988);
- 06.07.1988 переведена на гальванічну дільницю учнем гальваніка (наказ № 347 від 13.07.1988);
- 01.11.1988 у зв`язку з переходом на нові умови оплати праці, призначена на гальванічну дільницю гальваніком 3 розряду (наказ № 4260 від 28.12.1988);
- 01.04.1999 переведена на дільницю металопокритття гальваніком 4 розряду (наказ № 392 від 01.04.1999);
- 31.08.2012 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ № 118 від 31.08.2012);
- 05.09.2012 прийнята на роботу сушильником стрижнів форм та формувальних матеріалів 3 розряду сталеварного відділення фасонно-ливарного цеху Сервісного центру на ПАТ «Євраз–ДМЗ ім. Петровського» (розпорядження № 476/1 від 05.09.2012);
- 04.11.2019 звільнена за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України (розпорядження № 868 від 04.11.2019).
Трудова книжка позивача в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача в Дніпропетровському електровозобудівному заводі та ПАТ «Євраз–ДМЗ ім. Петровського», вказані записи вчинені на підставі наказів по підприємству, завірені підписом уповноважених осів та печатками підприємств.
Згідно з розпискою-повідомленням до заяви про призначення пенсії від 13.08.2024 позивачем були подані такі документи: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків № НОМЕР_2 ; заява про призначення пенсії №5203; паспорт НОМЕР_3 ; анкета опитування від 13.02.2024; довідка, що визначає право на пенсію на пільгових умовах №16.4/361; документи про виконання роботи, яка дає право на відповідний вид пенсії №661, №661, №625, №625; документи про стаж, визначені Порядком №637 №37/0-378/V-44, №37/0-379/V-45, №37/0-377, №37/0-390/V-31(2), №37/0-391/V-32(3); заява про спосіб виплати пенсії; довіреність; лист №97/143; пам`ятка пенсіонера від 13.08.2024; свідоцтво про шлюб та свідоцтва про народження дітей.
Колегія суддів, дослідивши відомості поданих позивачем архівних виписок та довідок АТ «ДЕВЗ», які були додані до заяви про призначення пенсії, дійшла висновку, що наведені в них дані у сукупності повністю узгоджуються з відомостями трудової книжки позивача за період з 03.08.1987 по 31.08.2012. Зокрема, у зазначених довідках вказано, що підставою для їх видачі є: особова справа №19320 на ім`я ОСОБА_2 за період з 03.08.1987 по 31.08.2012; журнал обліку переміщень працівників, МОП та учнів за період з 28.12.1988 по 01.04.1989; книги наказів по заводу №220а, №341 за період з 02.07.2003 по 30.10.2003; алфавітна книга за період з 1978 по 1989 роки тощо.
За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професії позивача, зазначені у довідках АТ «ДЕВЗ», включені до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, НВО «ДЕВЗ» (код ЄДРПОУ 20201769) у період з 1998 по 2002 роки, АТ «ДЕВЗ» (код ЄДРПОУ 32495626) у період з 2005 по 2009 роки та ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» (код ЄДРПОУ 05393056) у період з вересня 2012 року по листопад 2019 року подавали звітність до Пенсійного фонду України та сплачували страхові внески за позивача, що підтверджує факт її офіційного працевлаштування та перебування у трудових відносинах із зазначеними підприємствами у відповідні періоди.
Також зазначені страхувальники подавали звітність щодо наявності у позивача спеціального стажу із застосуванням коду підстави ЗПЗ013Б1.
Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», №22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», визначено:
- код підстав для обліку спецстажу за № ЗПЗ013Б1 - це код для застрахованих осіб, які є працівниками, які зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
Отже, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час подання страхувальниками (код ЄДРПОУ 20201769, 32495626 та 05393056) відповідної звітності до органів Пенсійного фонду України зазначалося, що страхові внески за позивача сплачувалися за професією з кодом № ЗПЗ013Б1 як за працівника, зайнятого на роботах, віднесених до Списку №2. Наведені обставини свідчать про наявність у позивача підстав для зарахування відповідних періодів роботи до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2.
Як вже зазначалося вище, скаржник у спірному рішенні та в апеляційній скарзі послався виключно на недоліки довідок, наданих позивачем, що, на його думку, стало підставою для висновку про відсутність у позивача пільгового стажу за Списком №2 та, відповідно, для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Суд апеляційної інстанції критично оцінює такі твердження пенсійного органу, оскільки відповідачем жодним чином не обґрунтовано причин неврахування відомостей, що містяться у трудовій книжці позивача щодо спірного періоду спеціального стажу, а також не надано належної оцінки всім документам, поданим разом із заявою про призначення пенсії.
В контексті обставин цієї справи та доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області покладених ним в основу рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу та апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує й те, що відповідно до пункту 4.7 розділу IV Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Абзацом четвертим пункту 1.8 розділу I Порядку №22-1 визначено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
За приписами п. 4.2 розділу IV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію зокрема: повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.
Також, в силу положень частини 1 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» саме органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача необхідного пільгового стажу, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мало право на звернення до підприємства, на якому працювала остання, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вчинення дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей щодо роботи позивача у спірні періоди на посаді, яка дає останній право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, не повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів до її заяви про призначення пенсії, як і не доведено відсутності у трудовій книжці позивача, яка у даному випадку є основним документом, що підтверджує стаж відповідних записів чи неточностей.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №045650020051 від 21.08.2024 було прийнято суб`єктом владних повноважень не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, тому є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим ефективним відновленням порушеного права та інтересів позивача, в даному випадку є саме зобов`язання пенсійного органу зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди роботи за Списком №2 з повторним розглядом її заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 13.08.2024.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року в адміністративній справі №160/25901/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак