ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/266/26 Справа № 693/8/26 Категорія: ст. 124 КУпАП	Головуючий у І інстанції Защитинська Т. І.   Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участі захисника Лушкіна М.Ю. в режимі відеоконференції, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Лушкіна М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2026 року, якою щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП 
в с т а н о в и в :

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2026 рокуОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 665,6 грн. 
Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 30.12.2025, близько 9 год, в м. Жашків по вул. Миру керувала автомобілем, р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом не впевнилась у безпечності та здійснила зіткнення із автомобілем, р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п. 10.9. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою суду захисник Лушкін М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він частково не погоджується з постановою суду.
Обставини встановлені в постанові мають суперечності , суддя встановила дві діаметрально різні обставини, що полягали: - у зіткненні автомобіля, яким керувала ОСОБА_1 , із автомобілем який рухався проїжджою частиною, (перший абзац Постанови після “Встановив”), а в іншому суддя зазначає, що зіткнення відбулося із автомобілем, який був припаркований на проїжджій частині (четвертий абзац Постанови після “Встановив”). Відповідно ці обставини й не відповідають змісту протоколу про адміністративне правопорушення та являються прямим порушенням.
Встановивши за результатами допиту учасників дорожньо-транспортної пригоди, що ОСОБА_2 на момент події не здійснювала рух транспортного засобу, а перебувала у стані зупинки (автомобіль був припаркований), суд у мотивувальній частині постанови одночасно зазначає про рух автомобіля. Аналогічні формулювання містяться й у протоколі, де вказано, що транспортний засіб рухався. Водночас у резолютивних та фактичних висновках суд дійшов до встановлення обставин, що автомобіль не рухався, а був припаркований у місці, де заборонено зупинку та стоянку. Така непослідовність у викладенні встановлених обставин свідчить про неповне та суперечливе з`ясування фактичних даних, що має істотне значення для правильного вирішення справи.
Вважає, що працівниками поліції не в повній мірі встановлено всі фактичні обставини даної ДТП при складенні протоколу про адміністративну відповідальність ОСОБА_1 , а саме не враховано відсутність гальмівного шляху автомобілю Renault Trafic д.з.н. НОМЕР_2 , що свідчить про відсутність його руху у момент зіткнення автомобілів, не визначено співвідношення пошкодження до обставин, що зазначаються, не враховано факту керування транспортним засобом особою, що фактично немає права на керування транспортним засобом, що фактично вже, як самостійна ознака створює ситуацію підвищеного ризику для всіх учасників дорожнього руху.
Також судом першої інстанції було істотно порушено право ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу та представництво інтересів адвокатом, оскільки розгляд відбувся у відсутність захисника, якого не доєднали до розгляду справи в режимі відео конференції, хоча таке к лопотання було задоволено відповідною постановою.
При цьому, звертаємо увагу на те, що ОСОБА_1 ні в протоколі, ні в поясненнях до протоколу, ні в суді не визнавала вини у вчиненні адміністративного правопорушення.
Щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення звертає увагу на те, що остання повною мірою погоджується зі встановленими судом першої інстанції обставинами щодо наявності грубих порушень Правил дорожнього руху в діях водійки автомобіля Renault Trafik, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , які перебувають в причинному зв`язку із ДТП.
Зокрема, як вірно встановлено судом першої інстанції, водійка ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 2.1 Правил дорожнього руху, не мала при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, яке у визначеному законом порядку не отримала. Керування транспортом без належного документального підтвердження кваліфікації водія становить пряму загрозу безпеці учасників дорожнього руху.
Поряд із цим ОСОБА_2 допустила порушення вимог знаку 3.34 “Зупинку заборонено”, згідно із яким забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що допущені ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху перебувають в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.
Зазначає, що саме дії ОСОБА_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася. Натомість у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, адже водійка ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу заднім ходом не створювала небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Зіткнення відбулося виключно у зв`язку із неправомірними діями іншого учасника ДТП - ОСОБА_2 .

Заслухавши думку захисника Лушкіна М.Ю., який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до п.10.9 ПДР України, під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він, у разі потреби, повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Вважаю, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про винуватість у ДТП  ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для скасування постанови місцевого суду та закриття провадження за відсутності в діях останньої складу адміністративного правопорушення, як про це просить апелянт.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 30.12.2025 серії ЕПР1 №554605, що відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та в якому викладені обставини невиконання ОСОБА_1 30.12.2025 вимог п. 10.9 ПДР України та як наслідок вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП; 
- даними схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.12.2025 на якій зафіксовано розташування автомобілів, місце зіткнення, пошкодження транспортних засобів;
- даними рапорту поліцейського ВП № 1 (м. Жашків) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Мусіч В.Є. від 30.12.2025, з якого вбачається, що прибувши на місце ДТПбуло встановлено, що між двома автомобілями відбулося ДТП. На місці було оформлено ДТП та складено всі відповідні документи. На водія автомобіля SUZUKI було складено адміністративний протокол за ст. 124 КУпАП.
- даними пояснень наданими суду першої інстанції про те, що винуватість у вчиненні правопорушення визнала частково та зазначила, що 30.12.2025 зранку виїжджала із парковки біла магазину АТБ по вул. Миру, рухалась заднім ходом, перед початком руху пересвідчилась у відсутності транспортних засобів, які рухались проїжджою частиною по вул. Миру, вже під час руху заднім ходом відбулось зіткнення із автомобілем, який був припаркований в зоні дії знаку «Зупинка заборонена», після приїзду працівників поліції на місце ДТП їй стало відомо, що водійка автомобіля Renault Trafik, р.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 не має посвідчення на право керування транспортними засобами. Вважає, що в даній пригоді також винувата водійка Renault Trafik, ОСОБА_2 , яка не маючи права на керування транспортними засобами сіла за кермо автомобіля та зупинилась в зоні дії знаку «Зупинка заборонена».
- даними пояснень ОСОБА_2 , наданих суду, згідно яких вона у визначеному законом порядку не отримувала посвідчення на право керування транспортними засобами, проте 30.12.2025 сіла за кермо належного батьку автомобіля, приїхала до магазину АТБ в м. Жашків, хотіла заїхати на парковку, однак не було місць і вона зупинилась вздовж дороги в зоні дії знаку «Зупинка заборонена» та включила «аварійку», через хвилину відбулось зіткнення із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , щодо неї працівники поліції склали протоколи за керування транспортним засобом без посвідчення водія та за зупинку в забороненому місці.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що невиконання ОСОБА_1 приписів п. 10.9 ПДР, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, оскільки зі схеми та пояснень учасників ДТП вбачається, що зіткнення транспортних засобів відбулося через те, що ОСОБА_1 не проявила належну увагу та обачність, не виявила автомобіль позаду та не уникнула зіткнення, не починаючи або ж тимчасово припинивши рух. Більш того станом на час зіткнення автомобіль «Рено Трафік» знаходився в нерухомому стані або ж здійснював мінімальний рух знаходячись на головній дорозі. 
Тобто ОСОБА_1 , маючи намір здійснити рух транспортним засобом заднім ходом не впевнилася, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, почала здійснювати рух заднім ходом, що призвело до ДТП.
Разом з тим з постанови суду вбачається, що у дорожньо-транспортній пригоді наявна обопільна винуватість обох водіїв, як ОСОБА_1 та і ОСОБА_2 .
При цьому слід зауважити, що порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.1 ПДР та знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не виключає наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п. 10.9 ПДР та як наслідок складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини справи.
За результатами апеляційного розгляду вважаю, що дослідженим в ході судового розгляду доказам, суд першої інстанції дав належну оцінку та вірно, на підставі повного та всебічного з`ясування обставин, зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що постанова суду є незаконною, прийнятою з недотриманням норм процесуального та матеріального права, є безпідставними, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суд відповідно до ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Що ж стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони ні окремо, ні в сукупності, не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а тому не можуть слугувати підставами для його скасування.
Апеляційний суд враховує і те, що докази наявні в матеріалах справи взаємоузгоджуються один з одним і підстав для сумніву в їх об`єктивності та суперечливості, як на те вказує апелянт не вбачається. Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви в об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи щодо ОСОБА_1 не надано і не здобуто в процесі апеляційного розгляду, а тому підстави для визнання їх недопустимими відсутні.
При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушниці, ступінь її вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а її дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Жашківського районного суду Черкаської області від 16.02.2026 року, є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить апелянт - відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Лушкіна М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба