Справа № 991/10524/25
Провадження 1-кп/991/130/25

У Х В А Л А 

05 березня 2026 року м.Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_18 (в режимі відеоконференції),
представника потерпілого ОСОБА_19 ,
представника власника майна ОСОБА_20 , ОСОБА_13 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 52017000000000841 від 29.11.2017 за обвинуваченням
ОСОБА_4  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,
ОСОБА_6  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_7  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
ОСОБА_21  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 209 КК України,
ОСОБА_8  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
ОСОБА_22  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,
ОСОБА_5  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України,
клопотання представника ОСОБА_23 адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Вищого антикорупційного суду перебуває означене кримінальне провадження.
Ухвалою суду від 03.11.2025 у справі призначено підготовче судове провадження.
09.02.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_13 в інтересах ОСОБА_23 про скасування арешту майна.
І. Обґрунтування клопотання
Ухвалою Вищого антикорупційного суду у справі № 991/2220/24 накладено арешт на майно, яке, зокрема, належить ОСОБА_23 на праві приватної власності, а саме на земельні ділянки з кадастровими номерами:
3221284001:01:055:0091 площею 0,0843 га;
3221284000:03:012:0054 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0053 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0052 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0051 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0058 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0057 площею 0,1 га;
3221284001:01:055:0095 площею 0,0729 га;
3221284001:01:055:0104 площею 0,5322 га;
3221284000:03:012:0065 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0064 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0063 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0062 площею 0,1 га;
3221284000:03:012:0061 площею 0,1 га;
3221284001:01:055:0106 площею 0,1088 га, 
із забороною їх відчуження, перетворення шляхом зміни конфігурації, поділу чи об?єднання та забороною виконання будівельних робіт зі спорудження на них об`єктів нерухомого майна.
За змістом вказаної ухвали арешт накладено на майно підозрюваного ОСОБА_8 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Підставою накладення арешту на майно третіх осіб, яким воно було безоплатно відчужено ОСОБА_8 є можливість застосування механізму спеціальної конфіскації до зазначеного майна.
Однак представник власника майна вважає, що прокурор не довів, що означені земельні ділянки мають хоч якесь відношення до кримінального провадження № 42019110350000029 від 13.02.2019.
Вказані земельні ділянки не є ані предметом кримінального провадження, ані знаряддям, не були отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не використовувались для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, слідчим суддею не було враховано, що зазначене майно не є власністю ОСОБА_8 , а належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_23 , оскільки було набуте ним на підставі договору дарування земельних ділянок від 18.08.2023.
Також адвокат ОСОБА_13 зазначила, що ОСОБА_23 не є стороною даного кримінального провадження, в ухвалі слідчого судді про накладення арешту відсутні будь-які докази, які б свідчили, що майно, яке належить йому на праві приватної власності, може підлягати конфіскації.
Крім того, зазначила, що в ухвалі суду вказано, що у власності ОСОБА_8 перебувала земельна ділянка з кадастровим № 3221284000:03:012:0049 площею 3,999 га, яку на підставі технічної документації від 02.08.2023 було поділено на 38 земельних ділянок.
Надалі новосформовані земельні ділянки на підставі договорів дарування земельних ділянок від 17.08.2023 № 398 та № 399 безоплатно відчужено на користь ОСОБА_24 та ОСОБА_23 .
Прокурор у клопотанні зауважував, що відчуження зазначених земельних ділянок відбулось після 15.08.2023, тобто після повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .
На думку прокурора, характер правочинів, на підставі яких належні ОСОБА_8 земельні ділянки було відчужено на користь третіх осіб, свідчить про намагання приховати зазначене майно від органу досудового розслідування.
На противагу доводам прокурора представник ОСОБА_23 зазначила, що якби ОСОБА_8 мав на меті приховати зазначене майно від органу досудового розслідування, то стає питання чому він не відчужив на користь третіх осіб інші земельні ділянки, які йому належать.
Також зазначила, що договір дарування датований 17.08.2023, а ОСОБА_8 повідомлено про підозру аж 11.03.2024.
Окрім цього, ОСОБА_8 за станом здоров?я часто перетинає кордон.
25.02.2024 на виїзді з України в міжнародному пункті пропуску «Ужгород» йому було вручено 5 повісток на прибуття до НАБУ, не зважаючи на ці повістки ОСОБА_8 не залишився за кордоном, а повернувся на територію України.
Отже, ОСОБА_8 не мав на меті переховуватись, а ні приховувати будь що від органу досудового розслідування.
Додатково адвокат ОСОБА_13 зазначила, що у вересні 2024 року до слідчого судді Вищого антикорупційного суду подавалось клопотання про зняття арешту, справа № 991/11464/24, під час розгляду якого сторона обвинувачення зазначала, що мають на меті визнати у судовому порядку зазначені договори дарування недійсними до моменту направлення стороною обвинувачення обвинувального акту до суду.
Проте наразі вказані договори дарування не визнані недійсними в судовому порядку.
Адвокат вважала, що накладення арешту на вказані земельні ділянки не відповідає принципам пропорційності, «справедливої рівноваги» між інтересами суспільства і основними правами людини та призведе до незаконного обмеження права власності ОСОБА_23 на це майно, а також на безперешкодне користування своїм майном, тому просила такий арешт скасувати.

ІІ. Позиції учасників
У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_13 підтримала своє клопотання, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про скасування арешту.
Вважав, що арешт накладено правомірно, вирішення питання арешту майна можливе лише кінцевим рішенням суду, яким закінчиться розгляд кримінального провадження.
Зазначив, що скасування арешту майна на даній стадії судового провадження є передчасним.
Інші учасники свої позиції не висловили.

IІІ. Мотиви та висновки суду
За змістом ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, до них відноситься, зокрема, арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається, серед іншого, з метою забезпечення спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Проаналізувавши матеріали клопотання та заслухавши думки учасників суд зазначає таке.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 22.03.2024 у справі № 991/2220/24 у кримінальному провадженні № 42019110350000029 від 13.02.2019 накладено арешт, зокрема, на земельні ділянки з кадастровими №№ 3221284001:01:055:0091 площею 0,0843 га; 3221284000:03:012:0054 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0053 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0052 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0051 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0058 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0057 площею 0,1 га; 3221284001:01:055:0095 площею 0,0729 га; 3221284001:01:055:0104 площею 0,5322 га; 3221284000:03:012:0065 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0064 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0063 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0062 площею 0,1 га; 3221284000:03:012:0061 площею 0,1 га; 3221284001:01:055:0106 площею 0,1088 га, які на праві приватної власності належать ОСОБА_23 , із забороною їх відчуження, перетворення шляхом зміни конфігурації, поділу чи об?єднання та забороною виконання будівельних робіт зі спорудження на них об?єктів нерухомого майна.
Арешт накладений з метою конфіскації майна як виду покарання.
Також слідчий суддя встановив, що означені земельні ділянки ОСОБА_23 набув на підставі договору дарування земельних ділянок від 18.08.2023 від свого сина ОСОБА_8 . Останній набув вказані земельні ділянки шляхом поділу наявної у його власної земельної ділянки кадастровий № 3221284000:03:012:0049 загальною площею 3,9998 га.
На підтвердження набуття ОСОБА_23 права власності на вказані земельні ділянки у наслідок їх дарування представник власника майна долучила до клопотання копію означеного договору дарування та довідок з ДРРП.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилучені у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч. 1 ст. 59 КПК України).
Вочевидь номінальним власником земельних ділянок, про скасування арешту на які йдеться у клопотанні, є ОСОБА_23 . І формально ці земельні ділянки не можуть бути конфісковані в разі ухвалення судом обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 . 
Водночас, на думку суду, оскільки 
слідчим суддею накладений арешт, допущене суттєве обмеження права власності на земельні ділянки;
обставини набуття права власності на земельні ділянки не є звичайними (хоча б враховуючи їх кількість та потенційну мету відчуження),
можливі наслідки скасування арешту для цього кримінального провадження,
при вирішенні питання про скасування арешту в даному випадку необхідно встановити чи є земельна ділянка з кадастровим № 3221284000:03:012:0049 загальною площею 3,9998 га та означені земельні ділянки ОСОБА_23 предметом кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 ; яким чином вони були набуті.
З`ясування цих обставин потребує детального дослідження матеріалів кримінального провадження, що за процесуальним порядком має здійснюватися безпосередньо під час розгляду провадження по суті. До клопотання документів, на підставі яких суд міг би дійти вичерпних висновків, не додано. 
Тому суд вважає, що належить відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_23 адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту майна.
Керуючись статтями 170-174, 369, 372, 392 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
1.Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_23 адвоката ОСОБА_13 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.03.2024 у справі № 991/2220/24 у кримінальному провадженні № 42019110350000029 від 13.02.2019.
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя         ОСОБА_1