Справа № 761/12418/25
Провадження № 2/761/1953/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

02 березня 2026 року 
Шевченківський районний суд м. Києва 
в складі:
головуючого судді: Кондратенко О.О.
при секретарі: Голуб О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

ВСТАНОВИВ:

В березні 2025 року Комунальне підприємство ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? (надалі КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів:  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просило суд:
- стягнути солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його (КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?) користь основний борг у розмірі 8 234, 26 грн., 3% річних у розмірі 231, 91 грн., інфляційне збільшення у розмірі 867, 45 грн., судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.
Свої вимоги КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? обґрунтовує тим, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які проживають та користуються послугами з утримання будинків та прибудинкових територій (особовий рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 )), що надаються позивачем.Так, відповідачам з боку позивача були надані комунальні послуги в повному обсязі, однак, відповідачі свій обов`язок по своєчасній оплаті цих послуг не виконують, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на день звернення до суду з вищезазначеним позовом (березень 2025 року) складає 9 333, 62 грн.
Так як, відповідачі своєчасно не сплачують за отримані житлово-комунальні послуги, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних у розмірі 231, 91 грн. та інфляційних втрат у розмірі 967, 45 грн., нарахованих на суму заборгованості.
Відповідачі, своїм правом щодо направлення відзиву на позовну заяву не скористалися; відзив на позовні вимоги до суду не надіслав. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву про розгляд справи за його відсутності; на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. 
Відповідачі в судове засідання не з`явилися; про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку; причини неявки суду не сповістили; письмовий відзив на позов не надіслали, як і не направили свого представника для прийняття участі у розгляді справи. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки, позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов?язок доказування покладений на сторони.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить відповідачам на праві власності.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі користуються послугами з утримання будинків та прибудинкових територій за особовим рахунком № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що надаються КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?.
Відповідно до п.п. 2 Статуту, предметом діяльності позивача є: утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м. Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням договорів у встановленому порядку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.
Виконавцем послуг є Комунальне підприємство ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва?.
Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572.
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов?язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.
Згідно ст.ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.
Згідно із ст. 9 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.
Статтею 32 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст.9 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги?).
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.
Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При зверненні до суду з позовом позивач зазначав, що відповідачам були надані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, однак, вони в порушення вимог діючого законодавства не сплачують за вказані послуги, внаслідок чого за період з грудня 2022 року по березень 2025 року (включно) утворилась заборгованість в розмірі 8 234, 26 грн., згідно із наданим розрахунком.
Відповідачі в судове засідання не з?явилися не надали доказів належного виконання зобов?язань та сплати заборгованості.
У частині першій статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідачі не сплачували за надані послуги, суд прийшов до висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період часу з грудня 2022 року по березень 2025 року у розмірі 8 234, 26 грн.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зобов?язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов?язанням.
З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов?язанням, у якому, серед інших прав і обов?язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов?язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.
При цьому, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, суд прийшов до висновку про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? 3% річних у розмірі 231, 91 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 867, 45 грн., за періоди часу з січня 2024 року по березень 2025 року.
З урахуванням вищезазначеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги КП ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 514, 00 грн. з кожного.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 4, 77-81, 141, 263, 265, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? (код ЄДРПОУ 34966254, адреса: м. Київ, вул. Білоруська, 1) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з грудня 2022 року по березень 2025 року у розмірі 8 234 (вісім тисяч двісті тридцять чотири) грн. 26 коп., 3% річних у розмірі 231 (двісті тридцять одна) грн. 91 коп., інфляційне збільшення у розмірі 867 (вісімсот шістдесят сім) грн. 44 коп. за періоди часу з січня 2024 року по березень 2025 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? судовий збір у розмірі 1 514 (одна тисяча п?ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства ?Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва? судовий збір у розмірі 1 514 (одна тисяча п?ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: