СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Шевченка, 41а, селище Семенівка, Кременчуцький район, Полтавська область, 38200
тел. (05341) 9 17 39,e-mail: inbox@sm.pl.court.gov.ua, web: https://sm.pl.court.gov.ua
ідентифікаційний код 02886143 

Справа №547/1111/25
Провадження №2/547/76/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року с-ще Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області, головуючий суддя В.Ф.Харченко, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і третьої особи, за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, 
представник позивача ОСОБА_1 – адвокат А.В.Ткаченко,
представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат М.Г.Коба, 
ВСТАНОВИВ:
ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
29.10.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки сторін ОСОБА_4 .Туманської у зв`язку з продовженням дочкою навчання у Полтавському державному аграрному університеті у розмірі 10000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання або до досягнення дочкою 23 років (залежно від того що настане раніше). Також просила стягнути з відповідача всі витрати, пов`язані з розглядом цієї справи в суді.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є батьком третьої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони перебували у шлюбі. Надалі шлюб між ними розірвано. Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 15.09.2023 з відповідача було стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. 02.06.2025 рішенням Семенівського районного суду Полтавської області було змінено спосіб стягнення аліментів і з ОСОБА_2 у спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 5000,00 грн щомісяця, відмовлено у стягненні більшої суми 10000,00 грн. 29.09.2025 ОСОБА_4 .Туманській виповнилось 18 років і стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання дочки припинилось. 
12.08.2025 ОСОБА_4 .Туманська зарахована до Полтавського державного аграрного університету, форма навчання денна, здобуття освіти навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій, спеціальність "право". Строк навчання 01.09.2025 – 29.06.2029. Вартість освітньої послуги за весь строк навчання 155200,00 грн. Вартість освітньої послуги за 2025-2026 навчальний рік складає 38800,00 грн. 28.08.2025 позивачкою було здійснено перший платіж за навчання у сумі 19400,00 грн. З моменту розлучення дочка (третя особа) проживає з матір`ю (позивачкою) та перебуває на її повному утриманні. 
У зв`язку з продовженням навчання дочка потребує регулярної матеріальної допомоги. Відповідач не надає в добровільному порядку належного утримання, хоча є працездатною особою та має можливість сплачувати аліменти. Також, через денну форму навчання увесь свій час дочка витрачає на навчальний процес у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватися та отримувати дохід. 
Окрім плати за навчання необхідно ще обов`язково враховувати щоденні витрати на транспорт для того щоб доїхати до університету, на придбання необхідної літератури для навчання та канцелярських приладь, одягу та засобів гігієни, комп`ютерного приладдя, офісних меблів (стіл і стілець) та інші. Доходів позивача не вистачає щоб забезпечувати дочці необхідний та достатній мінімум для забезпечення гармонійного її розвитку. 
Відповідач на неодноразові прохання жодних коштів на навчання не надає, ухиляється від свого обов`язку, робить все, щоб не сплачувати аліменти та не надавати матеріальну допомогу дочці на навчальний період. Позивачка витратила значну суму коштів на оплату курсу "Поглиблене вивчення англійської мови" для дочки, що проводить мовний центр "Полтавського державного аграрного університету", а саме 50 % вартості курсу у розмірі 3000,00 грн. 
У вільний час після пар та на вихідних дочка відвідує кінотеатри та театри для свого розвитку та полюбляє читати книги. Також регулярно для дочки необхідно купувати різноманітні засоби гігієни та декоративну косметику, оскільки вона піклується про свій зовнішній вигляд та хоче виглядати охайною та доглянутою. Взимку та восени вона потребує оновлення верхнього одягу та взуття. Також вона має витрати, які зобов`язана нести кожного місяця, а саме на базові засоби гігієни – 1600,00 грн., ліки та вітаміни – 3000,00 грн, доглядові процедури (манікюр, педикюр, зачіски) – 1500,00 грн, медичне обстеження – 5000,00 грн. Дочка має проблеми зі здоров`ям, а саме в неї встановлений діагноз: міопія середнього ступеня правого ока, високого ступеня лівого ока. Відповідач взагалі не переймається такими проблемами і не намагається хоч якимось чином надати відповідну допомогу. Відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Польща вже більше 8 років, має карту "Побуту", його роботодавець повністю оформив йому страхування, надав житло і він має повний соціальний пакет. Мінімальна заробітна плата в Польщі встановлена на рівні 4242 злотих і 4300 злотих. 

Ухвалою суду від 05.01.2026 (після 3-х запитів суду до органу реєстрації місця проживання відповідача) прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і третьої особи за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачеві, зокрема, у 15-денний строк скласти і подати відзив на позов з дня отримання копії ухвали суду та інформації суду про розгляд справи; третій особі запропоновано письмово висловити думку щодо поданого в її інтересах позову; тощо.

Третя особа ОСОБА_3 у письмових поясненнях від 14.01.2026 просила задовольнити позов повністю. Вказала, що після досягнення нею повноліття батько жодної фінансової допомоги не надає, попри те, що є працездатною особою та має стабільний дохід у Республіці Польщі. Кошти потрібні їй для оплати навчання, придбання навчальної літератури, канцелярії та комп`ютерного обладнання, харчування, одягу та транспортних витрат, додаткової осовіти (курси англійської мови), необхідну для її майбутньої професії. У вільний від навчання час та на вихідних вона полюбляє відвідувати кінотеатри та театри для свого розвитку та полюбляє читати книги. Окрім того, мати регулярно купує їй різні засоби гігієни та декоративну косметику, оскільки вона піклується про свій зовнішній вигляд та хоче виглядати охайною та доглянутою. Взимку та восени вона потребує оновлення верхнього одягу та взуття, що також потребує значних витрат з боку матері. Крім того, вона має діагноз "міопія середнього ступеня правого ока та високого ступеня лівого ока", що потребує постійних витрат на контактні лінзи, спеціальні розчини та регулярні обстеження у офтальмолога. Її батько ОСОБА_2 не переймається такими проблемами і не намагається хоч якимось чином надати допомогу. З моменту розірвання шлюбу між батьками вона виключно проживає з матір`ю (позивачем), яка повністю забезпечує її потреби. Батько не виявляв та не виявляє жодного інтересу до її життя, навчання чи стану здоров`я, школу та гуртки жодного разу не відвідував. До її повноліття сплачував аліменти у розмірі 3249,25 грн щомісячно. Вважає, що ОСОБА_5 .Туманський усвідомлено переклав майже все матеріальне утримання на її матір, усунувся від свого обов`язку забезпечувати належні, гармонійні та комфортні умови для її проживання. Він рідко телефонує, не вітає з жодними святами, не цікавиться її життям (а.с. 108-115).

Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат М.Г.Коба у відзиві від 28.01.2026 повідомив про часткове визнання позову, а саме визначити розмір аліментів на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання і стягувати щомісячно в розмірі 1616,66 грн (19400,00 : 12 місяців = 1616,66 грн) чи встановити одноразовий платіж на початок кожного навчального року до закінчення чотирирічного навчання в розмірі 1/2 частини – 19400,00 грн річної вартості навчання вказаної позивачкою (з врахуванням можливих змін власником навчального закладу). 
Тобто погоджується сплачувати лише половину вартості навчання дочки. 
Інші надані докази не стосуються предмету позову. Інша частина позовних вимог є безпідставною.
Щодо додаткових витрат позивачки на поглиблене вивчення дочкою англійської мови, відвідування нею у вільний час кінотеатрів та театрів, купування засобів гігієни, декоративної косметики, оновлення верхнього одягу та взуття, базових потреб у сумі 1600,00 грн, купування ліків та вітамінів у сумі 3000,00 грн, манікюр, педикюр, зачіски у сумі 1500,00 грн, медичне обстеження у сумі 5000,00 грн, краплі для очей, лінзи, рідину, футляр та щіточку, це є додатковими витратами на утримання неповнолітніх дітей, а не витратами у зв`язку з навчанням повнолітньої дитини. Сімейний кодекс України не встановив обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину.
Позивачка під виглядом аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ініціює стягнення витрат, які стосуються лише утримання неповнолітніх дітей і лікування неповнолітніх дітей. Натомість закон вимагає доведення того, що стягуються лише ті витрати, які є об`єктивно необхідними у зв`язку із продовженням навчання після повноліття дитини, а не компенсовувати обраний дочкою "рівень життя".
Доказів вартості підручників чи вартості поїздок до навчального закладу не надано. Дочка проживає неподалік навчального закладу.
Поглиблене вивчення англійської мови не є витратами у зв`язку з продовженням навчання.
Твердження позивачки, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дочки не відповідає дійсності, оскільки аліменти сплачувались постійно, є переплати, заборгованість відсутня. Жодної дії зі сторони батька, які стверджували, що він не буде сплачувати аліменти на навчання, до суду не надано. 
Надані позивачкою чеки, квитанції тощо про оплату вартості соку, ліків, інших речей, діагностування, подорожей тощо складені до досягнення дочкою сторін повноліття, тому не мають значення у справі про стягнення аліментів у зв`язку з продовженням навчання повнолітньою дочкою.
Позивачка крім суми на навчання в розмірі 19400,00 грн іншого жодного доказу про потреби в навчанні суду не надала. Отже, позов визнає частково, враховуючи фактичні обставини і докази щодо предмету позову, а також можливість відповідача, який утримує батька пенсіонера – здійснювати оплату за навчання дочки ОСОБА_6 (а.с. 119-123).

Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат А.В.Ткаченко у відповіді на відзив від 02.02.2026 вказала, що 19400,00 грн були сплачені як перший платіж на навчання дочки. Вартість освітньої послуги за 2025-2026 навчальний рік становить 38800,00 грн. Відстань між місцем проживання дочки і ВУЗом складає близько 5,8 км.. Вартість поїздок громадським транспортом до та із ВУЗу складає 30 грн на день.
Додані до позовної заяви чеки, які складено до повноліття дочки, є свідченням наступної потреби у таких самих витратах і після досягнення повноліття. 07.01.2026 позивачка сплатила 19400,00 грн за ІІ півріччя навчання дочки. Відповідач приховує свої доходи і місце проживання. Мати і батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, яка продовжує навчання (а.с. 133-136).

17.02.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката М.Г.Коба від 28.01.2026 про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Копія ухвали судувід 17.02.2026 отримана учасниками справи і представниками сторін у період 19.02.2026 – 27.02.2026 у спосіб доставки до зареєстрованих електронних кабінетів та отримання листів АТ "Укрпошта" (а.с. 117-119, 155-160).
Після 27.02.2026 суд не отримував будь-яких нових заяв, клопотань, пояснень тощо від учасників справи чи від представників сторін.

ЗАСАДИ ДОКАЗУВАННЯ
Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК). 
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).
Отже обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Процесуальний обов`язок доведення вимог позову, заяви, клопотання тощо учасника справи, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на відповідну сторону у разі заперечення проти таких позову, заяви, клопотання тощо з боку іншого учасника справи. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний – баланс ймовірностей.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК).

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.
Кожен має право на освіту (ч. 2 ст. 53 Конституції України). 
Кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти. В Україні створюються рівні умови доступу до освіти. Ніхто не може бути обмежений у праві на здобуття освіти. Право на освіту гарантується незалежно від віку, статі, раси, стану здоров`я, інвалідності, громадянства, національності, політичних, релігійних чи інших переконань, кольору шкіри, місця проживання, мови спілкування, походження, соціального і майнового стану, наявності судимості, а також інших обставин та ознак. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної, фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч.ч. 1-3 ст. 3 Закону України "Про освіту").

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ст. 199 Сімейного кодексу України – далі СК).
Верховний Суд України у п. 20 Постанови Пленуму від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК).
Статтею 201 СК передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до загальної норми ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191, ст. 201 СК).

Аналіз ст. ст. 199, 200 СК вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
СК ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Визначаючи розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (постанова Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15 та від 24.12..2014 у справі № 6-186цс14).
Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Верховний Суд у постанові від 20.05.2020 у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, сформулював такий висновок: не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Верховний Суд у постанові від 04.03.2019 у справі № 592/5915/17-ц погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що хоч відповідач і не має стабільного заробітку, однак є фізично здоровим і працездатним, доказів на підтвердження того, що він має інших утриманців він не надав, тому має можливість організувати своє життя таким чином, щоб надавати матеріальну допомогу на достатньому рівні.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 
ОЦІНКА СУДУ.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 протягом 30.06.2007 – 20.10.2023 перебували у шлюбі. Сторони є батьками ОСОБА_3 (третьої особи), яка народилася  ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-16, 21-25).
Отже ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка сторін ОСОБА_3 досягла повноліття.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 15.09.2023 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .Туманської в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 21-25).
З рішення вбачається, що представник відповідача погоджувався на сплату аліментів у сумі 2000,00 грн, а надалі у сумі 2500,00 грн щомісяця; не знав де лікувався чи де перебував відповідач у Республіці Польща; припустив, що відповідач проживає у Республіці Польща на суми пожертв і державної допомоги.
Рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку, у т.ч. й відповідачем. 
Рішення набрало законної сили 20.10.2023.

Постановою державного виконавця Оржицького відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області від 29.01.2024 ВП № 74005283 відкрито виконавче провадження щодо стягнення аліментів, які визначено вказаним визначених рішенням суду від 15.09.2023 (а.с. 26).

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 02.06.2025 змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 із 1/4 заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, на 5000,00 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття; відмовлено у визначенні аліментів у більшій сумі 10000,00 грн (а.с. 27-32).
З рішення вбачається, що представник відповідача ствердив, що відповідач щомісяця добровільно сплачував аліменти у сумі 3250,00 грн. Представник жодного разу не зміг назвати місце фактичного проживання чи місце перебування на лікуванні відповідача, чи місце його роботи, а так само причини з яких відповідач не надав витребувані судом докази про свої фактичні місця проживання, місця роботи і доходи тощо. Відповідач не надав відомостей про свої доходи і місця роботи, чим порушив свої процесуальні обов`язки зі сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, приховав докази, не повідомив суд про неможливість надання витребуваних судом доказів. Учасники справи чи їх представники не повідомили судові як сплачуються/стягуються аліменти: безпосередньо відповідачем позивачці чи відповідачем на рахунок органу державної виконавчої служби який потім перераховує кошти відповідачці, чи у якийсь інший спосіб. Сума 3260,00 грн є максимально наближеною до суми 3249,25 грн, яку державний виконавець визначив як суму аліментів, яка підлягає стягненню щомісяця. Відповідач фактично приховуючи від суду свої доходи, щомісяця сплачує як аліменти 3260,00 грн, що є свідченням його платоспроможності. Відповідач не мав заборгованості за аліментами.
Рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку ні сторонами-батьками неповнолітньої дитини, ні дочкою-третьою особою.
Рішення набрало законної сили 03.07.2025.

Постановою державного виконавця Оржицького відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області від 11.08.2025 змінено відповідні відомості (частки і суми) у виконавчому провадженні ВП № 74005283 (а.с. 33).
Рішення суду від 02.06.2025 не оскаржувалося в апеляційному порядку ні сторонами-батьками неповнолітньої дитини, ні дочкою-третьою особою.
Суд нагадує, що дочка сторін досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Отже належний до сплати розмір аліментів із відповідача ОСОБА_2 для утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .Туманської складав щомісяця 5000,00 грн протягом 03.07.2025 – 29.09.2025. 
Щодо цього була так звана мовчазна згода і батьків і їх неповнолітньої дитини.
До цього фактичні щомісячні добровільні платежі на утримання неповнолітньої дочки складали не менше 3260,00 грн.

Т.С.Туманська має зареєстроване місце проживання за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Оболонська ТГ, с. Наріжжя (а.с. 11).
Я.С.Туманська має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).
С.А.Туманський має зареєстроване місце проживання за адресою:  АДРЕСА_2 (а.с. 92, 104).
Згідно листів Державної прикордонної служби від 25.07.2023 і від 13.02.2025  ОСОБА_5 .Туманський 22.10.2021 перетнув державний кордон України, пункт пропуску Краківець, напрям "виїзд". Відомості про перетин ним державного кордону в період 01.01.2023 – 13.02.2025 відсутні (а.с. 18, 19).

Згідно довідки Полтавського державного аграрного університету від 26.09.2025 № 237 ОСОБА_3 є здобувачем першого (бакалаврського) рівня вищої осовіти першого курсу Полтавського державного аграрного університету денної форми здобуття освіти навчально-наукового інституту економіки, управління, права та інформативних технологій спеціальність "Право". Наказ про зарахування № 890-ст від 12.08.2025. Навчання за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання 01.09.2025 – 29.06.2029 (а.с. 44).
Згідно договору № 33 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 12.08.2025, який укладено між Полтавським державним аграрним університетом і замовником Т.С.Туманською, заклад надає освітню послугу здобувачеві Я.С.Туманській тривалістю 4 навчальних роки, ступінь вищої освіти "бакалавр", спеціальність "право", вартість освітньої послуги за 2025 – 2026 роки становить 38800,00 грн, а за весь строк навчання – 155200,00 грн (а.с. 45, 46).
У грудні 2025 року ОСОБА_3 склала заліки та іспити у Полтавському державному аграрному університеті (а.с. 149, 150).
Згідно квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 28.08.2025 ОСОБА_7 .Туманською сплачено за навчання ОСОБА_3 19400,00 грн (а.с. 47).
Згідно квитанції АТ КБ "ПриватБанк" від 07.01.2026 ОСОБА_7 .Туманською сплачено за навчання ОСОБА_3 19400,00 грн (а.с. 142).
Отже позивачка здійснила повну сплату вартості навчання дочки за 2025 – 2026 роки.

Згідно довідки ТОВ "Вигідна Покупка" № ЛФ000001024 від 23.10.2025 ОСОБА_1 працює в ТОВ "Вигідна Покупка" з 15.06.2023, на даний момент займає посаду Обліковець з реєстрації бухгалтерських даних. Виплачено за період з 01.04.2026 по 30.09.2025 доходу на загальну суму 252558,83 грн із нарахованого 339377,60 грн за вирахуванням ПДФО та військового збору (а.с. 82).
У справі відсутні докази про наявність у відповідача ОСОБА_2 будь-якої заборгованості зі сплати аліментів до досягнення дочкою ОСОБА_4 .Туманською повноліття.

Дочка сторін ОСОБА_3 не має самостійних доходів, зокрема й за відомостями Пенсійного фонду України (а.с. 49). Вона досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , а із 01.09.2025 навчається на денній формі навчання.

У жовтні 2025 року – січні 2026 року понесено витрати на "книги і канцтовари", "продукти", "одяг та взуття", "поповнення мобільного", "типографія" (а.с. 139-147, 151).
Мовний центр Полтавського державного аграрного університету довідкою від 23.10.2025 стверджує, що ОСОБА_3 є слухачем курсу "Поглиблене вивчення англійської мови". Тривалість курсу 5 місяців. Початок курсу 15.10.2025. За курс сплачено 50 % вартості, що складає 3000,00 грн (а.с. 48).
Такі витрати понесені не у зв`язку з продовженням навчання у ВУЗі.

Квитанції АТ КБ "ПриватБанк" про здійснення грошових переказів на суми 2000,00 грн, 1350,00 грн, 710,00 грн, 400,00 грн, 502,51 грн не містять дати їх складення (а.с. 52-54) тому не можуть бути оцінені судом відносно дати досягнення дочкою сторін повноліття.

Чек від 04.10.2025 підтверджує придбання покупцем " ОСОБА_8 " фарби для волосся, шампуню, ватних паличок, прокладок, шкарпеток, міцелярної води, плампера для губ, туші, блиску (а.с. 55).
Суд зазначає, що фарба для волосся, туш, блиск навряд чи стосуються потреб дитини, які пов`язані з навчальним процесом у ВУЗі. 
Так само не стосується і не пов`язані із навчанням у ВУЗі витрати у жовтні 2025 року – січні 2026 року на "красу", "ресторани, бари, кафе", "тварини", "дім та ремонт", "медичні послуги", "кіно", "макдональдс", "рошен", "гул букінгем", "туризм" (а.с. 139-147). 

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що чеки від 27.10.2024, від 10.01.2025, від 05.03.2025, від 12.03.2025, від 07.07.2025, від 06.08.2025, від 18.07.2025, від 10.08.2025, від 12.08.2025, від 13.08.2025, від 26.08.2025, путівка про відпочинок з 16.09.2025 до 21.09.2025, звернення до лікарів тощо (а.с. 56-75, 146, 147) стосуються періоду таких витрат і звернень до досягнення дочкою сторін повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а тому не стосуються підстав і предмету спору щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Суд погоджується з тим, що сколіоз і міопія дочки сторін є хронічними захворюваннями та охоплюють як період її неповноліття, так і період її повноліття (а.с. 61, 75-80), однак їх підтримка чи лікування не є утриманням чи витратами у зв`язку із навчанням повнолітньої дочки.

Самостійних доходів дочка сторін не має. Вона продовжує навчання на денній формі навчання на платній основі. У зв`язку з продовженням навчання дочка сторін має потребу у коштах на оплату навчання, проживання, харчування, одяг, канцелярські товари тощо. Доказів участі відповідача в утриманні дочки наразі немає.

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає, що при визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання і оплату вартості навчання і безпосередньо пов`язаним із навчанням витрат.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Суд встановив, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, і відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Доказів протилежного відповідач судові не надав. 
У справі відсутні відомості про непрацездатність відповідача, перебування на його утриманні інших дітей тощо, а, отже, він має можливість надавати грошову допомогу на період навчання повнолітньої дочки. 

Продовження навчання потребує витрат з оплати вартості навчання, канцелярських товарів, одягу, взуття, оплату доступу до мережі Інтернету, проїзд з дому до приміщення ВУЗу і назад, харчування під час навчання та інші витрати безпосередньо пов`язані саме із навчанням.
Поза увагою суду не може залишитися належна і повна сплата відповідачем 3260,00 грн аліментів щомісяця до досягнення дочкою повноліття, а далі 5000,00 грн щомісяця, а так само не оскарження рішень суду і від 15.09.2023 і від 02.06.2025.
Річна вартість навчання складає 38800,00 грн, а з урахуванням загального правила рівного поділу цієї суми між двома батьками і на 12 календарних місяців навчального року, щомісячна вартість навчання складає 1616,67 грн (38800,00 / 2 / 12).

Між учасниками справи не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

ВИСНОВОК ПО СУТІ СПОРУ
Ураховуючи зазначені положення СК, встановлені судом обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, у т.ч. з урахуванням попередньої поведінки і суті спірних відносин між сторонами щодо розміру стягуваних аліментів, сумами добровільної сплати аліментів до досягнення дитиною повноліття, частковим визнанням позову, сутністю і цільовим призначенням аліментів для повнолітньої дитини яка продовжує навчання, вираховуючи баланс ймовірностей, суд частково задовольняє позов і стягує з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 5500,00 грн щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду на час навчання дочки, але не більш як до досягнення дочкою 23 років. Правові підстави для щомісячного стягнення аліментів у сумі 10000,00 грн відсутні.

ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір").
Отже позивачка звільнена від сплати судового збору.
Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028,00 грн.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відтак належна до сплати сума судового збору із позовної вимоги майнового характеру у щомісячному розмірі 10000,00 грн, від сплати якого звільнено позивачку, складає 1211,20 грн.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 141 ЦПК).
Відтак, з урахуванням часткового задоволення позову, суд стягує 666,16 грн судового збору з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1211,20 ? 10000,00 • 5500,00), а різницю 545,04 грн (1211,20 – 666,16) компенсовує за рахунок держави.

ЩОДО НЕГАЙНОГО ВИКОНАННЯ СУДОВОГО РІШЕННЯ
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-5, 10-13, 48, 49, 76-83, 89, 174, 209, 211, 223, 258, 259, 264, 265, 272, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити позов частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки  ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням дочкою навчання у твердій грошовій сумі 5500,00 грн щомісяця, починаючи з 29.10.2025 на період навчання дочки у Полтавському державному аграрному університеті, але не більш як до досягнення нею 23 років, – відмовивши у стягненні аліментів у більшій сумі 10000,00 грн щомісячно.
Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 666,16 грн судового збору на користь держави.
Судовий збір 545,04 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи
Позивачка – ОСОБА_1 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, Оболонська ТГ, с. Наріжжя; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП  НОМЕР_1 ).
Відповідач – ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Третя особа – ОСОБА_3 (народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повне рішення складене 23.03.2026.

Суддя Віктор ХАРЧЕНКО