Суддя Шевченко С. В. 

Справа № 646/7659/25 
Провадження № 2-о/644/66/26 
12.02.2026

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

12 лютого 2026 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В., розглянув у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності архівної довідки № 212 від 01.05.2025 року, яка підтверджує її трудовий стаж, виданої КУ «Трудовий архів» Шевченківської селищної ради на ім`я ОСОБА_1 , Встановити факт трудової діяльності заявниці у період з 1994 по 2000 роки у колгоспі ім. Петровського, КСП «Надія» (нині Приватне сільськогосподарське підприємство «Грозянське»).
Вимоги обґрунтовані тим, що 03.06.2025 року Головне управління ПФУ в Черкаській області відмовило заявниці у призначенні пенсії, оскільки період роботи з 1994 по 2000 рік у колгоспі ім. Петровського, КСП «Надія» (нині Приватне сільськогосподарське підприємство «Грозянське») не був зарахований через розбіжності в написанні імені, прізвища та по батькові у документах, а ПФУ сам встановити даний факт не в змозі. 
Заінтересована особа ПФУ проти заяви заперечує і зазначає, що заява необґрунтована та безпідставна виходячи з такого.
На думку заінтересованої особи встановлення факту трудової діяльності необхідний для призначення пенсії. 26.05.2025 Заявник звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За результатами розгляду заяви заявника, прийнято рішення № 204250009582 від 03.06.2025 року про відмову у призначенні пенсії. Також заінтересована особа посилається на те, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, прийняті у поза судовому порядку, можуть бути оскаржені тільки до судів адміністративної юрисдикції.
В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, заявниця подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. 
З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін за наявними матеріалами. 
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Черкаській області № 204250009582 від 23.05.2025 року заявниці відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, так як за документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 1994 року по 2000 рік, оскільки в архівній довідці від 01.05.2025 № 212, особисті дані ( ім`я та по батькові) не відповідають паспортним даним.
Відповідно до паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 07.05.2025 року, видано органом 6356, заявницею є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
На підставі відомостей, внесених до трудової книжки громадянки ОСОБА_1 (серія та номер НОМЕР_2 , дата видачі 25.05.1987 року),запису № 4 від 23.02.2000 року КСП «Надія» було реорганізовано в ТОВ «Грозянське», в свою чергу згідно запису № 5 від 24.02.2000 року ТОВ «Грозянське» було змінено в ПСП «Грозянське».
Згідно з архівною довідкою № 212 від 01.05.2025 року, виданою комунальною установою «Трудовий архів» Шевченківської селищної ради, у документах колгоспу ім. Петровського (КСП «Надія») встановлено, що книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспника колгоспу ім. Петровського, КСП « Надія» 1994-200 роки значиться « ОСОБА_1 » (рос. мовою, як зазначено в документах), яка дійсно працювала у цьому господарстві, виробляючи таку кількість вихододнів:
1994 рік 332 відпрацьованих трудоднів;
1995 рік 340 відпрацьованих трудоднів;
1996 рік 307 відпрацьованих трудоднів
1997 рік 288 відпрацьованих трудоднів
1998 рік 288 відпрацьованих трудоднів
1999 рік 342 відпрацьованих трудоднів
2000 рік 48 відпрацьованих трудоднів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Пунктом 3 Порядку передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як зазначено в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України судрозглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
В роз`ясненні, які містяться в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
На підставі аналізу записів, внесених до трудової книжки ОСОБА_1 № 1575595 від 25.05.1987, встановлено факт реорганізації КСП «Надія» (КСП «Надія») а потім у Приватне сільськогосподарське підприємство «Грозянське» (ПСП «Грозянське»). Унаслідок зазначеної реорганізації та подальшої зміни юридичного статусу підприємства, заявниця позбавлена можливості отримати офіційний виправлений документ, необхідний для достовірного підтвердження її персональних даних прізвища, імені та по батькові.
Представник ПФУ стверджує, що ініційоване питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом встановлення факту трудової діяльності не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пов`язане із доведенням наявності у заявника підстави для призначення пенсії, не пов`язане із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, посилаючись на постанову № 560/17953/21 від 18.01.2024 В.П. Верховного Суду, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються і можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції.
Але твердження представника ПФУ не відповідають дійсності і вирване з контексту постанови Великої Палати ВСУ№ 560/17953/21 від 18.01.2024 року, так як у наведеній справі йшлося про підтвердження соціально – правового статусу заявниці і крім того в п.117 цієї постанови дослівно зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції, а юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.
Про що також було зазначено і раніше в постанові ВС справа № 501/1485/22, від 22.08.2023 року, що для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав призначене окреме провадження, яке здійснюється за правилами Розділу IV ЦПК України.
Також посилання представника заінтересованої особи, що мались аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19, не відповідають дійсності, так як у цій справі спір був пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за заявником певного соціально-правового статусу. 
Як зазначено в даній постанові об`єднана палата врахувала, що законодавство, чинне на момент звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки, передбачало певний спеціальний позасудовий порядок встановлення факту участі особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Установлений правовими актами порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачав і встановлення повноважним органом відповідного факту, у разі отримання відмови суб`єкта владних повноважень у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлення факту належності довідки мало бути вирішено комісією при Мінсоцполітиці.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.
У той же час нормами КАС України не передбачено прийняття адміністративним судом рішення про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
В постанові Верховного Суду № 638/5047/21 від 29.03.2023 року, зазначена позиція Верховного суду, що ЄСПЛ неодноразово визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України; Mosendz v. Ukraine» заява № 52013/08, § 116, 119, 122-125, від 17 січня 2013 року, в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами; Shestopalova v. Ukraine, заява № 55339/07, § 13, 18-24, від 21 грудня 2017 року, в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України,
Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до пунктів 3, 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено Постановою КМ України від 12 серпня 1993 року №637, утих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, крім іншого, довідки та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
У даній справі метою заявника є усунення розбіжностей у написанні імені в документі, що є перешкодою для реалізації права на пенсійне забезпечення.
Факт належності архівної довідки та трудової книжки саме заявниці підтверджується сукупністю досліджених доказів, зокрема збігом інших анкетних даних та показаннями свідків, які підтвердили спільну роботу із заявницею у спірний період. Розбіжність у написанні імені виникла внаслідок використання російської мови в діловодстві підприємства у минулі роки.
Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії у належному розмірі. 
Представник заявника у клопотанні заперечив проти доводів Пенсійного фонду, зазначивши, що заявник не оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень по суті, а лише просить встановити юридичний факт приналежності документа для реалізації права на пенсію, оскільки виправлення записів в архівних документах у позасудовому порядку є неможливим.
Встановлення факту належності заявниці вказаної архівної довідки № 212 від 01.05.2025 року, породжує для неї настання правових наслідків, оскільки таким чином вона зможе підтвердити свій трудовий стаж.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім як в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документу, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога заявниці законна, обґрунтована та підтверджена матеріалами справи.
Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт належності правовстановлюючого документа та факт трудової діяльності.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
На підставі викладеного та керуючись ст. 258, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
 
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що архівна довідка № 212 від 01.05.2025 року, яка підтверджує трудовий стаж та видана Комунальною установою «Трудовий архів» Шевченківської селищної ради на ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою), належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановити факт трудової діяльності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 1994 року по 2000 рік у колгоспі ім. Петровського, КСП «Надія» (нині Приватне сільськогосподарське підприємство «Грозянське»).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Заявник:  ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області(адреса: 18000, місто Черкаси, вулиця: Смілянська 23, код ЄДРПОУ 21366538)
Суддя С.В. Шевченко