Справа № 307/1031/26
Провадження № 2-а/307/18/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді – Чопик В.В., при секретарі – Рішко О.Т., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Фекете Й.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 
09 березня 2026 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 у його присутності старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , було складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Того ж дня у його присутності керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто адміністративну справу відносно нього та прийнято рішення ( постанову №371 від 09.03.2026) про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн..
У вказаній постанові зазначено, що він ніби займаючи посаду голови Нересницької територіальної громади та начальника дільниці оповіщення Нересницької територіальної громади, маючи на виконанні розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.02.2026 року №12/1/1307, згідно якого необхідно було здійснити оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Нересницької територіальної громади з метою їх яки до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 00 хв.. 18 лютого 2026 року для уточнення облікових даних та призиву на військову службу, зазначене розпорядження належним чином не виконав, зокрема не здійснив оповіщення військовозобов`язаних осіб, способами, передбаченими абзацом третім пунктом 32 постанови КМ України №14887 від 30.12.2022 року, чим порушив вимоги ст..18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив це право порушення в період дії особливого періоду, запровадженого відповідним Указом Президента України.
Вважає, що рішення відповідача у цій адміністративній справі є незаконним через наступне.
У Нересницьку сільську раду розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №12/1/1307 від 10.02.2026 року поступило лише 16.02.2026 року, з терміном на виконання до 10 год. 00 хв.18.02.2026 року. Таким чином, вважає, що це розпорядження не було термінове, бо поступило на виконання за півтори доби до контрольної години, а отже штучно ускладнювало можливість його виконання у визначений строк. 
Далі, згідно із прийнятими у сільській раді правилами діловодства, це розпорядження чинний сільський голова ОСОБА_3 адресував для організації виконання йому.
Того ж дня, для організації виконання цього розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , сільський голова ОСОБА_3 прийняв розпорядження №18 від16.02.2026 року « Про оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на території Нересницької сільської ради», яким зобов`язав начальника групи аналізу ОСОБА_4 підготувати списки для оповіщення групою оповіщень, а начальникам відділення оповіщень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом з технічними працівниками та посильними гру провести безпосередньо оповіщення та доповісти до 15 год.00 хв.17.02.2026 року. 
Контроль за виконанням цього розпорядження сільський голова ОСОБА_3 залишив за собою. 
А отже, зазначає, що відповідальною особою за виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 є не він а інші особи зазначені в розпорядженні голови №18..
Таким чином, вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 : обмежив працівників відділень оповіщень старостівських округів у можливості належного виконання свого розпорядження, надіславши своє розпорядження за півтори доби до завершення терміну, чим створив умови для порушення; сплутав роботу з організації оповіщення (підготовку, видання розпорядження голови сільської ради, доведення до відома груп оповіщень списків військовозобов`язаних) з безпосереднім оповіщенням, яке здійснюють виконавці розпорядження сільського голови; через свою безпорадність та відсутність аналізу, безпідставно притягну його до відповідальності; надумано ствердив, що він обіймає посаду голови Нересницької територіальної громади, якої в штаті Нересницької сільсокї ради не має (він займає посаду заступника голови виконкому та керуючого справами виконавчого комітету Нересницької сільської ради); не врахував, що контроль за виконанням розпорядження міський голова ОСОБА_3 залишив за собою. 
Тому, просить суд скасувати постанову № 371 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 09.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , якою його ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. 00 коп., а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що ОСОБА_1 є відповідальною особою у Нересницькій сільській раді за виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як згідно розпорядження сільського голови №79 від 11.08.2025 є начальником дільниці оповіщення.
10.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було видано розпорядження №12/1/1307 від 10.02.2026 року, відповідно до якого уповноваженим особам Нересницької територіальної громади доручалося здійснити оповіщення військовозобов`язаних та проінформувати про виконання до 17.02.22026 року. 
Позивач повідомив про хід виконання вказаного розпорядження 02.03.2026 року, при цьому надав 38 актів про неможливість вручення повісток та 1 коринець врученої із запізненням повістки.
Таким чином, вважає, що позивачем неналежно виконано розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №12/1/1307 від 10.02.2026 рок, оскільки не було вручено під особистий підпис або направленням рекомендованим листом з описом вкладенням наданих відповідачем повісток, як цього вимагає абз. 3 п.32 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року. Тому вважає, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а відтак в позові просить відмовити. 
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять суд їх задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. 
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 березня 2026 року дану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
Судом встановлено, що згідно постанови №371 від 09 березня 20226 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він, обіймаючи посаду голови Нересницької територіальної громади та начальника дільниці оповіщення Нересницької територіальної громади та маючи на виконанні розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 «12/1/1307 від 10 лютого 2026 року щодо необхідності здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Нересницької територіальної громади, з метою їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 18 лютого 2026 року для уточнення облікових даних та призиву на військову службу, зазначене розпорядження належним чином не виконав. Зокрема, не здійснив оповіщення військовозобов`язаних осіб способами, передбаченими абзацом третім пункту 32 постанови КМУ «1487 від 30.12.2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив вимоги абзацу одинадцятого частини першої ст..18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив зазначене правопорушення в період дії особливого періоду, запровадженого Указом Президента України «303/2014 від 17.03.2014 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000 гривень. Дата вчинення адміністративного правопорушення 18 лютого 2026, дата виявлення 09 березня 2026 року.
Згідно розпорядження т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/1/1307 від 10.02.2026 р., необхідно здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Нересницької територіальної громади, з метою явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 10 год. 00 хв. 18 лютого 2026 року для уточнення облікових даних та призову на військову службу. Оповіщення провести згідно списку; про результати виконання розпорядження проінформувати до 17.02.2026 року.
Зазначене розпорядження отримано Нересницькою сільською радою 16.02.20226 року
Розпорядженням сільського голови Нересницької сільської ради №79 від 11 серпня 2025 року створено дільницю оповіщення і організацію оповіщення військовозобов`язаних та постачальників техніки в особливий період.
Згідно зазначеного розпорядження начальником дільниці оповіщення є ОСОБА_1 .
Разом цим, судом встановлено, що для організації виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1307 від 10.02.2026 р, сільський голова ОСОБА_3 прийняв розпорядження №18 від16.02.2026 року «Про оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на території Нересницької сільської ради», яким зобов`язав начальника групи аналізу ОСОБА_4 підготувати списки для оповіщення групою оповіщень, а начальникам відділень оповіщень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом з технічними працівниками та посильними гру оповіщення провести безпосередньо оповіщення військовозобов`язаних згідно наданих списків групою аналізу та доповісти до 15 год.00 хв.17.02.2026 року. 
Контроль за виконанням цього розпорядження сільський голова ОСОБА_3 залишив за собою. 
Листом з а №150/11-14 від 02. березня 2026 року голова Нересницької сільської ради повідомив ІНФОРМАЦІЯ_4 про хід виконання вказаного розпорядження, при цьому надав 38 актів про неможливість вручення повісток та 1 коринець врученої із запізненням повістки.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оборону України" визначено, що оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту також готовності населення і території держави до оборони.
З моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій (ч. 8 ст. 4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію").
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, та діє на час розгляду даної справи.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оборону України", виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують: підготовку громадян до військової служби, а також загальне військове навчання у воєнний час; приписку громадян до призовних дільниць, військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; призов громадян на строкову військову службу; направлення громадян на навчальні (або перевірочні) і спеціальні збори; організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом; бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період; здійснення контролю за використанням і охороною наданих у встановленому порядку для потреб оборони земельних, водних та інших природних ресурсів згідно із законодавством; вирішення згідно із законодавством питань, пов`язаних з наданням частинам, установам, навчальним закладам Збройних Сил України та іншим військовим формуванням, утвореним відповідно до законів України, та правоохоронним органам службових приміщень і житлової площі, інших об`єктів, здійсненням контролю за їх використанням, наданням комунально-побутових та інших послуг; організацію виробництва і поставки військам підприємствами та організаціями, що належать до комунальної власності, замовленої продукції, енергетичних та інших ресурсів; сприяння у підтриманні відповідного режиму в прикордонній смузі та у контрольованих прикордонних районах; проведення заходів щодо військово-патріотичного виховання громадян України; здійснення інших повноважень у галузі оборонної роботи, передбачених законами.
Також, абзацом 11 ст. 18 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що виконавчі органи сільських, селищних рад організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, техніки на збірні пункти та у військові частини, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів.
За приписами ч. 1, 2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту та підприємств, установ і організацій покладається на відповідних керівників. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов?язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом. 
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (надалі Порядок). 
Пунктом 32 Порядку передбачено, що у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад:
відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання) шляхом вручення повісток (додаток 11) або під їх особистий підпис у картках первинного обліку (додаток 3) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення для проходження базової військової служби, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення їх своєчасного прибуття;
у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства;
забезпечують контроль за прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів.
Відповідно до положень п.34 Порядку з метою ведення персонального військового обліку державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації здійснюють оповіщення на вимогу районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки і забезпечення їх своєчасного прибуття.
Згідно з п. 47 Порядку у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів (додаток 13) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів керівники (голови) державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій зобов`язані:
видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;
вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу (за наявністю);
письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу.
Отже, вказаними нормами передбачений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також видавати акти про проведення оповіщення військовозобов`язаних, у місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження.
Як встановлено судом для організації виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1307 від 10.02.2026 р, сільський голова ОСОБА_3 прийняв розпорядження №18 від16.02.2026 року «Про оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на території Нересницької сільської ради», яким зобов`язав начальника групи аналізу ОСОБА_4 підготувати списки для оповіщення групою оповіщень, а начальникам відділень оповіщень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом з технічними працівниками та посильними гру оповіщення провести безпосередньо оповіщення військовозобов`язаних згідно наданих списків групою аналізу та доповісти до 15 год.00 хв.17.02.2026 року. 
За ч.3 ст.210-1 КУпАП відповідальність несуть посадові особи, на яких покладається обов`язок виконання відповідних вимог, зокрема щодо оповіщення, забезпечення явки тощо.
Як вбачається розпорядження №18 від16.02.2026 року «Про оповіщення військовозобов`язаних, які перебувають на території Нересницької сільської ради», сільський голова ОСОБА_3 обов`язок виконання відповідних вимог, зокрема щодо оповіщення, забезпечення явки тощо, поклав на начальника групи аналізу ОСОБА_4 , начальників відділень оповіщень ОСОБА_5 , Руснак Л.С., Каптола Р.І., технічних працівників та посильних гру.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не є належним суб`єктом вище зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Разом з цим, суд констатує, що безпідставним є твердження представника відповідач про те, що складання актів про відсутність військовозобов`язаних за місцем проживання не передбачено законом, а відтак позивачем належним чином не виконано розпорядження № 12/1/1307 від 10.02.2026.
Так, законодавством прямо не передбачено окремої уніфікованої форми «акта про відсутність військовозобов`язаного за місцем проживання», однак сама практика складення таких актів органами місцевого самоврядування на виконання розпоряджень ТЦК та СП є поширеною і загалом узгоджується з нормами права - за умови дотримання встановлених вимог. 
Акт про відсутність особи за місцем проживання вважається правомірним, якщо: складений уповноваженими особами; містить дату, місце, підставу складання (розпорядження ТЦК та СП); зазначає осіб, які здійснювали перевірку; описує встановлені фактичні обставини ( відсутність особи, пояснення судів тощо);
Такий акт є службовим документом фіксації фактичних обставин, а не доказом ухилення. Він лише підтверджує, що особи не було виявлено за адресою на момент перевірки.
Орган місцевого самоврядування не має повноважень встановлювати факт ухилення, це компетенція ТЦК та правоохоронних органів . 
Сам по собі акт не створю автоматичної відповідальності для військовозобов`язаного.
Якщо вказаний акт складено з порушенням, то такий є неналежним доказом. 
Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 ст. 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, підчас розгляду даної адміністративної справи представником відповідача належним чином не спростовано доводи позивача щодо неправомірності притягнення його до відповідальності та відсутності доказів скоєння саме ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеним, а тому постанова № № 371 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 09 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. 00 коп. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. 
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 44, 69, 77, 90, 124, 126, 132, 139, 159, 171, 205, 242, 268, 286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву – задовольнити.
Постанову № 371 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 09.03.2026 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 грн. 00 коп. – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 .
Повний текс рішення виготовлено 02.04.2026.

Суддя: В.В. Чопик