Справа № 752/19271/25 
Провадження № 2/752/2240/26

Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

16 березня 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд
встановив:

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за за договором про споживчий кредит № 948 від 17.07.2024 року в розмірі 15 000,00 грн.  та судові витрати.
Посилається в позові на те, що 17 липня 2024 року між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 948 в електронній формі .
За умовами п. 2.1. укладеного між сторонами Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 5 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом. 
Пунктом 2.5. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 (тридцять) днів. 
Відповідно до п. 2.2. кредит надається споживачу виключно за допомогою Веб-сайту Кредитодавця (https://groshi247.com/) за умови ідентифікації Споживача одноразовим ідентифікатором з (дата укладення), шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу Споживача НОМЕР_2. 
Позивачем в порядку встановленому п. 2.2. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 5 000,00 грн., що підтверджується повідомленням ТОВ «ПРОФІТГІД», номер платіжної інструкції 272, яке надає ТОВ «ГРОШІ 247» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів. 
Відповідач належним чином не виконував зобов`язання, взяті на себе за кредитним договором, допустив заборгованість за договором сумі 15000,00 грн, зяких:
- 5 000,00 грн. - основний борг; 
-10 000,00 грн.- відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України;
На підставі зазначеного позивач просить про задоволення позову.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18 серпня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження.
На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви, який направлявся відповідачу.
Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). 
Велика Палата Верховного Суду в п.п.78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. 
Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. 
Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. 
Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.
За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму ст.128,130, 131 ЦПК України, які регулюють порядок вручення судових повісток.
Відповідно до п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Частиною 1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Виходячи з цього, суд вважає відповідача обізнаним про наявність спору в провадженні суду та його предмет. 
Відповідно до ст.178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.
Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що 17 липня 2024 року ТОВ «Гроші 247» та відповідач уклали договір про споживчий кредит № 948, в електронній формі, який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (аналогом власноручного підпису).
Відповідно до пункту 2.1. договору кредиту кредитодавець надає споживачу на умовах, що передбачені цим договором, споживчий кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у пункті 2.5 цього договору.
Кредит надається споживачу виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://groshi247.com/) за умови ідентифікації споживача одноразовим ідентифікатором з (дата укладення), шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_2 ( пункт 2.2. договору).
Строк кредиту за цим договором складає 30 днів, який починається 17 липня 2024 року. Кредит має бути повернуто до 16 серпня 2024 року згідно з цим договором ( пункт 2.5 договору).
Згідно з пунктом 2.7 договору строк та проценти за користування кредитом є фіксованими та обчислюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом на наступних умовах:
протягом строку дії кредитного договору, встановленого пунктом 2.3 договору, розмір основних відсотків складає : 1,5 % від суми кредиту, але не менше гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,5 % від суми кредиту щоденно за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в пункті 2.3 цього договору. При цьому нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів ( пункт 2.5.1. договору);
у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3 договору, нарахування процентів , встановлених п. 2.5 договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до дня повного погашення заборгованості , включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами в розумінні частини другої статті 625 ЦК України ( порушення грошового зобов`язання). При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів ( пункт 2.5.2. договору).
Строк та проценти за користування кредитом та нарахування процентів за цим договором обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються з дня надання кредиту споживачу (день перерахування грошових коштів на банківський рахунок споживача) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на поточний рахунок кредитодавця), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом ( п.4.3. договору).
Згідно з пунктом 4.3. договору заборгованість за договором, що включає в себе суму кредиту, нараховані основні проценти, плата за порушення грошового зобов`язання у разі несвоєчасного повернення заборгованості (частина друго статті 625 ЦК України) споживачем, підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок кредитодавця у строк, встановлений договором.
У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної фіксованої процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до договору про споживчий кредит, вказано: дату платежу 16 серпня 2024 року; платіж за тілом кредиту - 5 000,00 грн; платіж за відсотками - 2250,00 грн. Загальна сума 7250,00 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума становить 1500,00 грн. з яких 5000,00 грн., 10000,00 грн. відсотки.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
З матеріалів справи вбачається, що укладений з відповідачем договір відповідає вимогам закону, умови договору первинним кредитором виконані.
В свою чергу, відповідач умови договору не виконує, кредит та відсотки за умовам договору не погасив. 
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості в визначених договорами сумах.
За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати розмір процентів, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати в справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Враховуючи вищевикладене, можна вважати, що істотними умовами кредитного договору відповідно до закону є умови про предмет, ціну, строк його дії, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові Великої Палати в справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦПК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. 
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З урахуванням цього, досягнутої сторонами ціни договору при його укладенні, до стягнення з відповідача належить сума не виконаного зобов`язання за умовами договору за обумовлений сторонами строк кредитування, а саме в сумі 7250,00грн.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, часткового задоволення вимог позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1170,82 грн.судового збору. 
Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 525-526, 610, 611, 626- 629, ч.1 ст.634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гроші 247» заборгованості за договором про споживчий кредит №948 від 17 липня 2024 року в розмірі 7250,00 грн.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 1170,82 грн. судового збору. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроші 247», адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48, офіс 214, код ЄДРПОУ 41803222.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолятивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.В. Машкевич