Справа № 761/13281/23
Провадження №1-кп/761/1841/2026 

В И Р О К 
іменем України

14 квітня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
ОСОБА_11 
захисника ОСОБА_12 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду в м. Києві підготовчий розгляд кримінального провадження, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 420160000000002811 від 12.10.2016 за обвинуваченням 
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Березань Баришівського району Київської області, громадянину України, з вищою освітою, колишньому судді Ленінського районного суду м. Севастополя, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), 

в с т а н о в и в:
Так, відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України передбачено, що Україна є респуолікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.
Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Частиною другою ст. 125 Конституції України визначено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.
Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. З ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. З ст. З, ст.ст. 18, 2.7 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.
Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.
Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.
Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.
У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 1 1.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».
Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».
Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.
У подальшому, з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації.
Так, відповідно до ч. 2 ст.13 «О судебной системе российской федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів російської федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.
Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону російської федерації від 26.06.1992 № 3132-1 зі змінами та доповненнями «О статусе судей в российской федерации» - президент російської федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду російської федерації представляє для призначення раді федерації федеральних зборів російської федерації або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові верховного суду російської федерації.
Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»: Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом; У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством російської федерації; З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з верховним судом російської федерації, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства російської федерації і законодавства Республіки Крим; Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.
Окрім того, 20.03.2014 державною думою російської федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».
Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності прози України.
Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.
Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди російської федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства російської федерації про судову систему.
Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в російську федерацію Республіки Крим і утворення в складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах російської федерації, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства російської федерації, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством російської федерації про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється вищою кваліфікаційною колегією суддів російської федерації.
Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.
В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.
Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.
Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.
Також, відповідно до статті 64 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.
У контексті окупації Криму російська федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.
Проте, федеральним законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов российской федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Ленинский районный суд города Севастополя».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянин України ОСОБА_13 , будучи суддею та відповідно до Указу Президента України № 83/2012 від 10.02.2012 займаючи посаду судді Ленінського районного суду м. Севастополя, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади російської федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим та м. Севастополя системи незаконних судових органів російської федерації, вчинив дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.
Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію російською федерацією з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_13 , будучи громадянином України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим, Севастопольської міської ради та російської федерації щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, усвідомлюючи, що так званий «Ленинский районный суд города Севастополя», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та п представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим та м. Севастополя, діючи в інтересах російської федерації, перебуваючи в м. Севастополі упродовж березня - квітня 2014 року продовжив роботу у складі незаконного органу судової влади російської федерації на території м. Севастополя на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому указом президента російської федерації № 786 від 19.12.2014 був призначений на посаду судді незаконно утвореного «Ленинского районного суда города Севастополя», чим надав допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ч. 5 ст. 9 «федерального конституційного закону» російської федерації № 6- ФКЗ «Про прийняття в російську федерацію Республіки Крим та утворення в складі російської федерації нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації.
Продовжуючи свою злочинну діяльність щодо надання допомоги іноземній державі у проведенні підривної діяльності проти України шляхом придушення спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, посилення заходів тимчасової окупації півострова та впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом, громадянин України ОСОБА_17 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий сі аж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій окупаційної влади, незаконність застосування на території України законодавства російської федерації, перебуваючи в приміщенні так званого «Ленинского районного суда города Севастополя» по вул. Леніна, 31, м. Севастополь, діючи в інтересах російської федерації, керуючись нормами законодавства російської федерації 19.08.2014, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 5-246/2014, 02.09.2014, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 5-481/2014, 17.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-127/2020,21.07.2020 точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-118/2020,22.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-219/2020,23.07.2020 точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-2.28/2020, 28.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-244/2020,29.07.2020 точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі 1-253/2020, 29.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-249/2020, 30.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1 -256/2020, 30.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-254/2020, 30.07.2020, точний час не встановлено, ухвалив рішення у справі № 1-254/2020.
Допомога ОСОБА_13 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим та м. Севастополя на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - російської федерації, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та допомога у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.
Таким чином, ОСОБА_18 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ).
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України(в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), відповідно до вимог ст.377 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_18 , будучи належним чином повідомленим про розгляд кримінального провадження відносно нього, відповідно до вимог ст.323 КПК України, в судові засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подавав, показання суду не надавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.
Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2024 року було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 420160000000002811 від 12.10.2016 відносно ОСОБА_18 за ч. 1 ст.111 КК України(в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ).
Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст.6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.
Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_18 знав про розпочате кримінальне провадженняпроти нього, він отримав оголошену підозру, повістки про його виклик надсилались захиснику, а інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, був обізнана з усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, вжила необхідні заходи для забезпечення обвинуваченого гарантіями: бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Вказані обставини узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Отже, суд, на підставі викладеного та враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, та ін., згідно із якими, при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов`язаний обґрунтувати чи були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, дійшов виснову, що обвинувачений ОСОБА_13 скористався своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.
Захисник вважав, що ОСОБА_13 не набув статусу підозрюваного та обвинуваченого, не був обізнаний щодо здійснення кримінального провадження, матеріали провадження не містять доказів на підтвердження висунутого обвинувачення, у зв`язку із чим просив суд ухвалити виправдувальний вирок.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, передбаченого ч. 3 ст. 323 КПК України суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.
На підставі ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, згідно із якими, повністю підтвердилось висунуте ОСОБА_13 обвинувачення.
Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої народним депутатом України ОСОБА_19 від 20.10.2014 до Генерального прокурора України, повідомлено зокрема про те, що судді, незаконно, без правової підстави, здійснюють судочинство на території АР Крим.
Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої головою Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ОСОБА_20 від 14.02.2015 на адресу Генерального прокурора України ОСОБА_21 , повідомлено про те, що Указами президента рфвід 13 листопада 2014 року № 719, від 19 грудня 2014 року N° 786 «Про призначення суддів федеральних судів» та від 02 січня2015 року № 4 «Про призначення судців федеральних судів, про представниківпрезидента рфв кваліфікаційних колегіях суддів суб`єктів рфі про затвердження складу президії Далекосхідного окружного військовогосуду» призначено суддів Автономної Республіки Крим для здійснення правосуддя відімені рф . Серед цих суддів 287 осіб раніше були обрані або призначеніна посаду судді відповідно до законодавства України та склали присягу судді. Відповідно до частини 2 ст. 9, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про забезпечення прав ісвобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їхдіяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, а особи, винні у порушенні вимогцього Закону, несуть відповідальність, передбачену законом. Здійснення правосуддя іменем рфбез припинення статусу суддівідповідно до законів України є порушенням присяги судді. Крім того, в діях цих суддів вбачаються ознаки кримінального правопорушення,передбаченого ст. 111 Кримінального кодексу України (державна зрада). До вказаної заяви додано список суддів, серед яких під № 139 зазначений ОСОБА_13 .
Згідно даних, відповіді на запит № 26/3-27027-14 від 03.02.2015, щодо надання відомостей в порядку ст. 93 КПК України, заступником голови ВККС ОСОБА_22 , повідомлено про те, що станом на 16.03.2014 до ВККС звернулось 53 судді місцевих та апеляційних судів із заявами про переведення до інших судів на території України, зокрема суддя Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_13 , який відкликав раніше подану заяву про про переведення до інших судів на території України. 
Згідно даних відповіді секретаріату Вищої ради юстиції від 12.01.2015 №112/0/9-15, среред переліку суддів місцевих та апеляційних судів АР Крим та м. Севастополя, які подали на розгляд до Вищої ради юстиції заяви про звільнення з посад за загальними обставинам, суддя ОСОБА_13 відсутній.
Згідно даних листа ВККС від 06.10.2015 № 8вк-4067/15, рішенням Комісії від 05 жовтня 2015 року за результатами розгляду матеріалів перевірки, проведеної за Вашим зверненням та зверненнями народного депутата України ОСОБА_23 , голови Верховного Суду України ОСОБА_24 , відкрито дисциплінарну справу, зокрема, стосовно судді Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_13 .
Згідно даних копії рішення ВККС №3009/дп-15 від 10.11.2015 про направлення до Вищої ради юстиції висновок щодо встановлених Вищою кваліфікаційною комісією суддів України фактів, які свідчать про порушеннями суддями присяги та рекомендувати Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення з посади судді, зокрема, Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_13 .
Згідно даних, що містяться у листі за підписом т.в.о. начальника Департаменту контрозвідки СБ України ОСОБА_25 від 14.06.16 №2/2/8-22047, згідно із якими, зокрема, ОСОБА_13 станом на 14.06.2016 постійно перебуває на території Автономної Республіки Крим, АДРЕСА_2.
Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_26 від 30.01.2016 № 28/2016, зокрема, ОСОБА_13 звільнено з посади судді Ленінського районного суду м. Севастополя, у зв`язку з порушенням присяги судді.
Згідно даних копії протоколу огляду інтернет-видань від 11-18.06.2015 з додатками до нього, складеного старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в судах протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим генеральної прокуратури України ОСОБА_27 , згідно із якими, за результатми огляду, зокрема, за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за прізвищем судді ОСОБА_13 опубліковано постанову у справі № 5-246/2014 від 19.08.2014 та ухвалу у справі № 5-481/2014 від 02.09.2014.
Згідно даних витягу з Указу Президента України ОСОБА_28 від 10.02.2012 № 83/2012, у місцевому загальному суді на посаду судді Ленінського районного суду м. Севастополя, строком на п`ять років призначено ОСОБА_13 .
Згідно даних копії анкети отримувача паспорта громадянина України для виїзду за кордон, встановлено анкетні дані ОСОБА_13 , його фотокартку, дані паспорту громадянина України.
Згідно даних відповіді вих. №30-01-3021 від 28.09.2016 за підписом Першого заступника Глави Адміністрації Президента України ОСОБА_29 , на запит від 02.09.2016 № 26/3-33326-15, повідомлено про те, що, зокрема, від ОСОБА_13 , клопотання про вихід з громадянства України на розгляд Комісії при призедентові України з питань громадянства не надходили.
Згідно даних рішення Вищої ради юстиції від 24.12.2015 № 1206/0/15-15, вирішено винести подання Президентові України про звільнення за порушення присяги, зокрема, судді Ленінського районного суду м. Севастополя ОСОБА_13 ..
Згідно даних копії протоколу огляду інтернет-видань від 07.04.2015 з додатком фото таблицею до нього, складеного старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в судах протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим генеральної прокуратури України ОСОБА_27 , згідно із якими, на ноутбуці AСER Aspire 5520, через пошукову систему «Google Chrom» здійснено пошук за адресою: http://www/kremlin.ru, після відкриття якої, виявлено, зокрема, указ президента рф №786 від 19.12.2014 «О назначении судей федеральных судов». Оглядом зазначеного указу встановлдено, що ряд суддів АР Крим та м. Севкастополя призначено на посади незаконно створених судів Республыки Крим та міста Севастополя у складі рф, зокрема на посаду «Ленінського районного суду м. Севастополя» призначено ОСОБА_13 .
Згідно даних протоколу огляду від 02.02.2015, складеного старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в судах протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим генеральної прокуратури України ОСОБА_27 , згідно із якими, зокрема на інтернет ресурсі за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2, у вкладці «состав суда» міститься список суддів серед яких наявний ОСОБА_13 .
Згідно даних протоколу огляду відкритих інтернет ресурсів від 13.04.2023, заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі, що поширює свою діяльність на АР Крим та м. Севастополь прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_30 , за результатами огляду за допомогою браузера « ОСОБА_31 » через пошукову систему «DuckDuckGo» здійснено пошук інформації за прізвщем на російській мові « ОСОБА_32 », за результатами якого, на сайті «судь россии», міститься інформація про те, що в незаконно утвореному «Лениском районном суде г. Севастополя» ОСОБА_18 працює суддею, також, за результатами огляду за допомогою браузера « ОСОБА_31 » через пошукову систему «DuckDuckGo» здійснено пошук інформації «Судебные и нормативные акти рф», за результатами якого відкривається сайт «ІНФОРМАЦІЯ_3», де наявані рішення судді ОСОБА_13 , зокрема: 02.09.2014 ухвалив рішення у справі № 5-481/2014, 17.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-127/2020,21.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-118/2020,22.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-219/2020,23.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-2.28/2020, 28.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-244/2020,29.07.2020 ухвалив рішення у справі 1-253/2020, 29.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-249/2020, 30.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1 -256/2020, 30.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-254/2020, 30.07.2020 ухвалив рішення у справі № 1-254/2020.
Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_13 у їх сукупності, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою. 
Так, статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Судом також враховано правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.
Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченого до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 15.08.2023, 19.10.2023, 07.06.2024, 26.11.2024. 04.09.2025, 11.12.2025, 10.04.2026т в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_12 здійснював активний захист обвинуваченого, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав у судових дебатах.
У зв`язку із чим, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Таким чином, провівши згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд визнає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст.111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_13 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що об`єктом вчиненого кримінального правопорушення є основи національної безпеки України та дані про його особу. 
Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшували покарання та обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченого ОСОБА_13 судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченої, її вік, рід занять, займану посаду, факт зайняття нею посади судді рф на тимчасово окупованій території України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_13 покарання, передбачене санкцією закону, за яким визнав його винуватим, у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ч. 2 ст. 55 КК України призначити додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади а органах судової влади строком на 3 роки, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.
Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_13 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_13 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня його фактичного взяття під варту.
Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна слід скасувати.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_13  визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах судової влади.
Строк відбування покарання  ОСОБА_13  рахувати з моменту з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту. 
Речові докази - зберігати в матеріалах справи.
Скасувати арешт майна накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2015 у справі №757/28391/15-к.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя