ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2026 року	м. Ужгород	№ 260/9926/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, яким просять:
- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо відмови ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) у виплаті одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень на підставі абз. 4 п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень на підставі абз. 4 п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 р. № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 жовтня 2022 року, під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64 між відповідачем, та позивачем, було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу на 18 місяців, з 8 жовтня 2022 року по 08 квітня 2024 року.
Станом на 13.02.2025, тобто на дату набрання чинності Постанови №153, позивач, перебуваючи у складі військової частина НОМЕР_1 виконував бойові завдання, брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора. 
Так, 12 червня 2024 року, внаслідок артилерійського обстрілу 152 мм калібром під час виконання бойового завдання особовим складом відділу прикордонної служби (тип С) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_3 прикордонного загону в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, забезпечуючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації позивач отримав поранення. Факт отримання поранення підтверджується довідкою про обставини травми №13/183/24-Вх від 18 червня 2024 року та первинною медичною карткою (Форма 100) від 14 червня 2024 року, копії яких додаються до позовної заяви.
З урахуванням вищезазначеного, 05 листопада 2025 року позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 грн., яка передбачена абз. 4 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 року. Надалі, у зв`язку з тривалою відсутністю відповіді на вказаний рапорт, 18 листопада 2025 року представником позивача в інтересах ОСОБА_1 , було направлено адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 з проханням отримати інформацію щодо результатів розгляду рапорту ОСОБА_1 .
За результатами опрацювання даного адвокатського запиту було отримано лист-відповідь військової частини НОМЕР_1 № 02.5/22482-25-Вих від 24 листопада 2025 року, в якому позивачу відмовлено у здійснені нарахування та виплаті одноразової грошової винагороди. оскільки відповідно до єдиного реєстру судових рішень позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення військово адміністративних правопорушень.
На переконання позивача, відмова відповідача у виплаті винагороди є незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його гарантовані права, оскільки позивач, як військовослужбовець у відповідності до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби під час воєнного стану, брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій та у відповідності до абзацу 4 пункту 4 Постанови № 153 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, а відтак позивач вважає, що має право на виплату винагороди в повному обсязі.
Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся зданим позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року було відкрито провадження в адміністративній справі та витребувано від Військової частини НОМЕР_1 - довідку за формою (Додаток 1), передбаченою Окремим дорученням Міністерства оборони України №5601/уд від 26.09.2025 про безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин щодо ОСОБА_1 , а також військово-облікову справу ОСОБА_1 .

16 грудня 2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позов, відповідно до якого з позовними вимогами викладеними у позовній заяві, відповідач не згідний, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, зазначає, що абзацом 5 пункту 4 Постанови № 153 (в редакції на час її прийняття) було установлено, що військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Відповідач вказує, що позивач чотири рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Отже, відповідно до положень абзацу 5 пункту 4 Постанови №153, як у первісній редакції, так і в редакції внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942, наведені обставини позбавляють позивача права на виплату йому грошової винагороди, передбаченої Постановою №153. 
Звертає увагу суду, що оскільки формулювання - «притягувалися», яке визначене в абзаці 5 пункту 4 Постанови № 153, означає сам факт притягнення у минулому (до набрання чинності згаданої постанови) військовослужбовця до відповідного виду відповідальності незалежно від того, чи знята (погашена) судимість або чи відбуте покарання за такі правопорушення станом на момент набрання чинності Постановою №153.

18 грудня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зауважує, що аналіз абзацу 5 пункту 4 Постанови №153 дає підстави зробити висновок, що притягнення військовослужбовця до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення мало відбутись у період із 24.02.2022 (день введення в Україні правового режиму воєнного стану) по 13.02.2025 (дата набрання чинності Постановою № 153). У справі відсутні докази притягнення позивача у період із 24.02.2022 по 13.02.2025 до кримінальної, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення чи до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни.

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи.

08 жовтня 2024 року між ОСОБА_1 та командиром військової частини НОМЕР_1 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу, строком на 18 місяців з 08 жовтня 2022 року по 08 квітня 2024 року.

Відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 16.02.2023 року №12/154 ОСОБА_1 в період з 15.10.2022 по 17.10.2022, з 26.10.2022 по 23.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки від 09.08.2023 року №12/730 вбачається, що сержант ОСОБА_1 починаючи з 01 липня 2023 по 09 серпня 2023 року, виконував бойові завдання у Донецькій області. 

Відповідно до довідки від 25.05.2024 року №1976 вбачається, що сержант ОСОБА_1 перебував в оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_4 прикордонного закону Державної прикордонної служби України з 25 квітня 2024 року по 25 травня 2024 року та виконував завдання в зоні ведення активних бойових дій та прий1мав участь у заходах з відсічі збройної агресії російської федерації проти України, перебуваючи в межах Харківської області.

Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузій, каліцтва) від 12.06.2024 року №13/183/24 вбачається, що сержант ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внаслідок артилерійського обстрілу 152 мм калібром під час виконання бойового завдання особовим складом відділу прикордонної служби (тип С) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_3 прикордонного загону в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, забезпечуючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, одержав множинне вогнепальне осколкове поранення кінцівок. Сліпі поранення лівої стопи з переломом ІІ плесневої кістки. Сліпі поранення м`яких тканин лівого плеча, правого стегна, лівої гомілки, обох стоп з наявністю сторонніх тіл.

21.10.2025 року ОСОБА_1 подав рапорт до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив здійснити йому виплату одноразової грошової винагороди мені, за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень, відповідно до положень Постанови КМУ №153 від 11 лютого 2025 року, а також включити його в наказ про виплату одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 000 000 гривень, відповідно до положення Постанови КМУ №153 від 11 лютого 2025 року.

18 листопада 2025 року адвокат Жовтан О.В., в інтересах ОСОБА_1 , на підставі договору про надання правничої допомоги, направив адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 з проханням отримати інформацію щодо результатів розгляду рапорту ОСОБА_1 .

У відповідь на адвокатський запит, військова частина НОМЕР_1 надала лист-відповідь №02.5/22482-25-Вих від 24 листопада 2025 року, в якому відмовила позивачу у здійснені нарахування та виплаті одноразової грошової винагороди. зазначивши, що
«Відповідно до Вашого звернення від 08.11.2025 № Д-213 інформую, що згідно абзацу 4 пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», Ви не набули права на виплату, оскільки відповідно до єдиного реєстру судових рішень Вас притягали до адміністративної відповідальності: справа № 309/3749/21 від 01.10.2021 (ч.1 ст. 172-11 КУпАП України), справа № 309/3781/21 від 04.10.2021 (ч.1 ст. 172-18-1 КУпАП України), справа № 309/3805/21 від 05.10.2021 (ч.1 ст. 172-11 КУпАП України), справа № 309/3845/21 від 06.10.2021 (ст.172-20 КУпАП України) за вчинення військово адміністративного правопорушення.».

Судом також встановлено, що постановою Хустського районного суду Закарпатської області по Справі № 309/3781/21 від 04 жовтня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700 (тисячу сімсот) гривень. 

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області по Справі № 309/3749/21 від 01 жовтня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-11 КУпАП України у вигляді арешту з утриманням на гауптвахті строком 3 (три) доби. 

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області по Справі № 309/3805/21 від 05 жовтня 2021 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-18 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. 

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області по Справі № 309/3845/21 від 06 жовтня 2021 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-20 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

Мотиви та норми права застосовані судом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон 2232-ХІІ).
Частиною третьою статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: 
громадяни України віком від 18 до 25 років, 
які приймаються на військову службу за контрактом 
до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Відповідно до пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

Аналізуючи вказані вище положення пункту четвертого Постанови №153 (в редакціях як на час її прийняття, так і з урахуванням змін) суд зазначає, що для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої вказаними нормами, мають бути дотримані певні умови, зокрема:
- громадянин України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, мав бути прийнятий (в тому числі за контрактом) або призваний на військову службу у віці до 25 років під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64;
- така особа проходить військову службу та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора;
- вказана особа не входить до кола військовослужбовців, які визначені абзацом 5 пункту 4 Постанови №153, яким винагорода не виплачується.

При цьому, розмір вказаної грошової винагороди залежить від строку безпосередньої участі вищевказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій та інших обставин, а саме:
- якщо такий строк за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153, то одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах виплачується у розмірі 1 млн. гривень;
- якщо такий строк за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 у зв`язку із наявністю у вказаних військовослужбовців захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі, тобто також у розмірі 1 млн. гривень;
- якщо такий строк за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153 та за відсутності наведених вище обставин щодо захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
В той же час, аналізуючи вказані вище норми законодавства та вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для виплати спірної грошової винагороди позивачу, суд зазначає наступне.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, військова частина відмовила позивачу у здійснені нарахування та виплаті одноразової грошової винагороди, оскільки відповідно до єдиного реєстру судових рішень позивача притягали до адміністративної відповідальності: справа № 309/3749/21 від 01.10.2021 (ч.1 ст. 172-11 КУпАП України), справа № 309/3781/21 від 04.10.2021 (ч.1 ст. 172-18-1 КУпАП України), справа № 309/3805/21 від 05.10.2021 (ч.1 ст. 172-11 КУпАП України), справа № 309/3845/21 від 06.10.2021 (ст.172-20 КУпАП України) за вчинення військово адміністративних правопорушень.

Відповідачем не наведено мотивів застосування статті 39 КпАП України , якою встановлено , строк, після закінчення якого особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню, а саме:
Якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Крім того, як вбачається з даної відповіді, відповідачем на надано оцінку загального терміну безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Не надано оцінку довідці про обставини травми (поранення, контузій, каліцтва) від 12.06.2024 року №13/183/24 з якої вбачається, що позивач, 12 червня 2024 року, внаслідок артилерійського обстрілу 152 мм калібром під час виконання бойового завдання особовим складом відділу прикордонної служби (тип С) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_3 прикордонного загону в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, забезпечуючи заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, одержав множинне вогнепальне осколкове поранення кінцівок.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У той же час, суд не може підмінити встановлену законодавством процедуру розгляду відповідачем рапорту позивача про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої Постановою №153.
В контексті викладеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача, буде зобов`язання відповідача розглянути рапорт позивача від 05.11.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої Постановою №153 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов онченко ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 05.11.2025 про нарахування та виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, передбаченої пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 05.11.2025 щодо нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. грн, 
-з дотриманням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану», 
-та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адмінсуду.

Суддя	З.Б.Плеханова