Справа № 314/1894/25
Провадження № 2/314/124/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026         м.Вільнянськ 
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/1894/25 за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Чудновець В. М.» про повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати,
за участю представника позивача  Кравченка С.І.
представника відповідача   Кранта В.М.,

ВСТАНОВИВ:
У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Селянського фермерського господарства «Чудновець В. М.» про повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,5171 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0037, розташованої на території Вільнянської територіальної громади, село Семененкове Вільнянського району Запорізької області відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 718307.
Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Чудновець В. М.» 17.12.2011, земельна ділянка площею 7,5171 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0037, була передана в оренду відповідачу – СФГ «Чудновець В.М.».
Договір оренди землі від 17.12.2011 був зареєстрований у відділі Держкомзему Вільнянського району Запорізької області ГУ Держкомзему у Запорізькій області Державного комітету України із земельних ресурсів, 12.12.2012.
Умовами п.8 Договору встановлено його термін дії 10 років, тому, враховуючи дату реєстрації договору в відділі Держкомзему Вільнянського району 12.12.2012, строк дії Договору закінчився 12.12.2022.
Але, не зважаючи на закінчення терміну дії договору, земельна ділянка кадастровий номер 2321582000:01:002:0037, безпідставно використовується СФГ «Чудновець В.М.» та до цього часу їй не повернута, тому 26.03.2025 позивачка звернулась з вимогою до відповідача про припинення дії договору та повернення земельної ділянки з незаконного користування.
Заяви отримані відповідачем 28.03.2025 та 01.04.2025, але станом на час подання позову відповіді на подану заяву не отримано, земельна ділянка не повернута.
Також 07.12.2018 речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 2321582000:01:002:0037 на підставі Договору оренди землі від 17.12.2011 було зареєстровано відповідачем в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 29390146.
Міністерство юстиції України неодноразово надавало роз`яснення про те, що якщо інше речове право було зареєстровано до оновлення програмного забезпечення (до 11 вересня 2020 року), тобто інформація була внесена у старі поля Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то програмними засобами реєстру не відбуватиметься припинення дії договору. Для застосування механізмів припинення дії договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно необхідно внести відповідні відомості у нові поля реєстру.
Оскільки факт припинення правовідносин оренди землі засвідчується саме державною реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то у позивача виникла необхідність захисту її прав шляхом скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Також позивачка зазначає, що відповідач зобов`язаний сплати за період користування земельною ділянкою з 01.01.2016 до 31.12.2024 плату за користування земельною ділянкою – 74326,99 грн; індексацію на індекс інфляції – 46306,67 грн; 3% річних - 9580,29 грн. Всього 130216,95 грн.
Ухвалою суду від 06.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні.
26.08.2025 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.
ОСОБА_1 зобов`язувалася не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві, тому будь-які дії щодо повернення земельної ділянки, припинення її обробітку та заборона користування орендованою земельною ділянкою є неприйнятною.
26.10.2009 ОСОБА_1 звернулася особисто до орендаря ОСОБА_2 з проханням видати їй наперед, в рахунок оренди за належну їй земельну ділянку з 2009 до 2058 року включно грошову суму в розмірі 35000,00 грн. Керівник СФГ «Чудновець В. М.» ОСОБА_2 пішов назустріч орендодавцю ОСОБА_1 і задовольнив її прохання, видав в рахунок орендної плати за 2009-2058 роки грошову суму в розмірі 35000,00 грн, про що позивачка склала власноруч відповідну розписку. У тексті розписки позивачка зазначила, що вона фактично відмовляється від земельної ділянки на користь ОСОБА_2 , тобто продала її іншій особі, не має жодних претензій до нового власника даного об`єкту нерухомого майна, і в разі припинення договірних відносин, зобов`язується повернути отримані грошові кошти в 20-ти кратному розмірі, що становить 600000,00 грн.
Будь-які позовні вимоги щодо стягнення з СФГ «Чудновець В. М.» невиплаченої або недоплаченої орендної плати та стягнення 3% річних не підлягають задоволенню у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Права ОСОБА_1 , яка подала позов, не є порушеними в розумінні ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, оскільки відповідач СФГ «Чудновець В. М.» належним чином виконує домовленість з обробітку та користування земельною ділянкою, тому її право не є порушеним і не потребує судового захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право.
29.09.2025 представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення, у яких просив суд долучити до матеріалів справи відповідь ГУ ДПС у Запорізькій області та Податкові повідомлення-рішення, а якими податковим органом Договір оренди між ОСОБА_1 та СФГ Чудновець В. М. визнано припиненим та нараховано податкові зобов`язання за користування земельною ділянкою за 2023-2025 роки із земельного податку в сумі 5437, 40 грн, із податку на доходи фізичних осіб – 22621, 84 грн, всього 28059, 24 грн.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.
Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 7,5171 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0037, розташованої на території Вільнянської територіальної громади, село Семененкове Вільнянського району Запорізької області відповідно до державного акта про право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 718307.
Згідно з договором оренди земельної ділянки, укладеним між ОСОБА_1 та Селянським фермерським господарством «Чудновець В. М.» 17.12.2011, земельна ділянка площею 7,5171 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0037, була передана в оренду відповідачу – СФГ «Чудновець В.М.».
Відповідно до положень статей 18, 20 Закону України “Про оренду землі” (в редакції до 01.01.2013), укладений договір оренди землі підлягав обов`язковій державній реєстрації, з моменту якої набував чинності. Тобто розмежовувався момент укладення договору оренди землі, внаслідок чого договір набував юридичного значення як факт (наявність домовленостей сторін на виникнення між ними прав та обов`язків у майбутньому після державної реєстрації договору) та момент набрання чинності договором в результаті проведення його державної реєстрації, після чого виникали суб`єктивні цивільні права та обов`язки сторін. Тобто, державна реєстрація правочину виконувала функцію фіксації державою волевиявлення сторін договору оренди для подальшого офіційного визнання права оренди землі та гарантування його реалізації орендарем з метою забезпечення стабільності цивільного обороту речових прав на земельні ділянки. 
До 01.01.2013 державну реєстрацію договорів оренди землі здійснювали органи земельних ресурсів. 
Договір, оренди землі від 17.12.2011 був зареєстрований у відділі Держкомзему Вільнянського району Запорізької області ГУ Держкомзему у Запорізькій області Державного комітету України із земельних ресурсів, 12.12.2012, про що свідчить надпис на 4-тій сторінці договору. 
Умовами п.8 Договору встановлено його термін дії 10 років, тому враховуючи дату реєстрації договору в відділі Держкомзему Вільнянського району 12.12.2012, строк дії Договору закінчився 12.12.2022.
Договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню за наявності підстав, перелічених у статті 141 Земельного кодексу України та статтях 31, 32 Закону України "Про оренду землі". При цьому зазначений перелік підстав є вичерпним і не може бути доповненим за згодою сторін. Такими підставами можуть бути: 1) закінчення строку, на який було укладено договір; 2) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; 3) смерть фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови зазначених у Законі України "Про оренду землі" осіб від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; 4) ліквідація юридичної особи-орендаря; 5) одержання орендарем земельної ділянки у власність у порядку, передбаченому Земельного кодексу України; 6) примусовий викуп (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку, встановленому законами України; 7) розірвання договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін або у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. 
Якщо орендар не почав використовувати земельну ділянку відповідно до умов укладеного договору або будує архітектурну форму іншу, ніж зазначено в договорі оренди, це може бути причиною розірвання договору з підстав істотного порушення договору, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення мети договору. 
Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. 
У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю заподіяні збитки.
Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди земельної ділянки орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Витребування майна із чужого незаконного володіння - це передбачений законом спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. 
Ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна 
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. 
Відповідно до ст.ст. 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своє волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, в тому числі шляхом витребування свого майна від особи, яка користується ним без відповідної правової підстави.
07.12.2018 речове право оренди земельної ділянки кадастровий номер 2321582000:01:002:0037 на підставі Договору оренди землі від 17.12.2011 було зареєстровано Відповідачем в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 29390146. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 26 Закону про реєстрацію відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Водночас Міністерство юстиції України неодноразово надавало роз`яснення про те, що якщо інше речове право було зареєстровано до оновлення програмного забезпечення (до 11 вересня 2020 року), тобто інформація була внесена у старі поля Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то програмними засобами реєстру не відбуватиметься припинення дії договору. Для застосування механізмів припинення дії договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно необхідно внести відповідні відомості у нові поля реєстру
Оскільки, факт припинення правовідносин оренди землі засвідчується саме державною реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то у позивача виникла необхідність захисту її прав шляхом скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Згідно з п. 7.27 постанови Великої Палати Верховного суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві та в додаткових поясненнях, позивач у цій справі наполягає на поверненні їй земельної ділянки, вважаючи, що ця ділянка знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення такої ділянки. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).
Враховуючи викладене, суд вважає, що СФГ «Чудновець В.М.» зобов`язаний повернути земельну ділянку власнику.
Відповідно до вимог абз. 3 ч. 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
За приписами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом.
Реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на підставі неукладеного договору на спірну земельну ділянку за відповідачем не відповідає вимогам закону, порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до пунктів 9, 11 Договору оренди землі ,сторонами визначена орендна плата в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки землі з урахуванням коефіцієнта індексації згідно чинного законодавства. Строк виплати орендної плати до 31 грудня поточного року.
Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. 
Частиною 1 ст.96 Земельного Кодексу України до обов`язків землекористувачів віднесено своєчасна сплата земельного податку та орендної плати.
Відповідно до довідки із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 2321582000:01:002:0037 станом на 24.03.2025 становить 287 694,60 грн. 
Згідно зі ст. 289 Податкового Кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. 
Для земель сільськогосподарського призначення коефіцієнт індексації за період який заявлена до стягнення орендна плата становив, 2016 р -1,0 , 2017 р -1,0 , 2018 р -1,0 , 2019 р -1,0 , 2020 р -1,0 , 2021 р -1,0 , 2022 р -1,0 ,2023 р -1,051 Відповідно розмір заборгованості з орендної плати становить: за 2024р. – 287694,6 х 3,0% = 8630,83 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2025; за 2023р.– 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2024; за 2022р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2023р.; за 2021р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2022р.; за 2020р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2021р.; за 2019р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2020р.; за 2018р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2019р.; за 2017р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2018р.; за 2016р. – 273734,16 х 3,0% = 8212,02 грн термін виникнення заборгованості 01.01.2017р. Загальна сума заборгованості становить 74326,99 грн.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. 
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. 
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 Цивільного Кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених його змістом, є порушенням зобов`язання. 
Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. 
Таким чином, з СФГ «Чудновець В.М.» на користь позивачки підлягає стягненню 3% річних 9580,29 грн та інфляційне збільшення 46306,67 грн на суму заборгованості з орендної плати з такого розрахунку: за 2024 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2025р. в сумі 8630,83 грн: індексація на індекс інфляції - 305,51 грн; 3% річних – 79,45 грн. За 2023 по терміну виникнення заборгованості 01.01.2024р. в сумі 8212,02 грн: індексація на індекс інфляції – 1309,93 грн; 3% річних – 322,63 грн. За 2022 по терміну виникнення заборгованості 01.01.2023р. в сумі 8212,02 грн: індексація на індекс інфляції – 1793,97 грн; 3% річних – 586,99 грн. За 2021 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2022р. в сумі 8212,02 грн: індексація на індекс інфляції – 4455,13 грн; 3% річних – 815,35 грн. За 2020 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2021р. в сумі 8212,02 грн. – індексація на індекс інфляції – 5723,79 грн; 3% річних – 1061,71 грн. За 2019 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2020р. в сумі 8212,02 грн: індексація на індекс інфляції – 6419,51 грн; 3% річних – 1308,75 грн. За 2018 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2019р. в сумі 8212,02 грн – індексація на індекс інфляції – 7012,63 грн; 3% річних – 1555,11 грн. За 2017 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2018р. в сумі 8212,02 грн: – індексація на індекс інфляції – 8501,16 грн; 3% річних – 1801,47 грн. За 2016 р. по терміну виникнення заборгованості 01.01.2017р. в сумі 8212,02 грн – індексація на індекс інфляції – 10785,64 грн; 3% річних – 2047,83 грн.
З огляду на зазначене, відповідача на користь позивачки підлягає стягненню за період користування земельною ділянкою з 01.01.2016р. до 31.12.2024 р.: плату за користування земельною ділянкою – 74326,99 грн; індексація на індекс інфляції – 46306,67 грн; 3% річних - 9580,29 грн. Всього 130216,95 грн. Щодо твердження представника відповідача про сплату відповідачем ОСОБА_1 , орендної плати з 2009 до 2058 роки суд зазначає, що розписка ОСОБА_1 , долучена до матеріалів справи, не може бути підтвердженням виконання договору оренди землі від 17.12.2011 в частині виплати орендної плати з огляду на те, що вона була складена 26.10.2009, тобто за декілька років до укладення договору оренди землі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору №11/03/2025-2 про надання правової допомоги від 11.03.2025, копію акту наданих послуг № 1 по договору про надання правової допомоги № 11/03/2025-2 від 11.03.2025.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про задоволення заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-82, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства «Чудновець В. М.» про повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати задовольнити.
Зобов`язати Селянське фермерське господарство «Чудновець В. М.» (ЄДРПОУ 24519646, 70024, Запорізька область, Запорізький район, с. Максимівка, вул. Центральна, буд. 75) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7, 5171 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0037.
Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди СФГ «Чудновець В. М.», ЄДРПОУ 24519646, на земельну ділянку площею 7,5171 га, кадастровий номер 2321582000:01:002:0037, проведену на підставі договору оренди землі б/н від 17.12.2011, номер запису 29390146, орендодавець ОСОБА_1 .
Стягнути з Селянського фермерського господарства «Чудновець В. М.» (ЄДРПОУ 24519646, 70024, Запорізька область, Запорізький район, с. Максимівка, вул. Центральна, буд. 75) на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заборгованість в сумі 130216,95 грн, в тому числі плату за користування земельною ділянкою за період 2016-2024 роки – 74326,99 грн, індексацію на індекс інфляції заборгованості – 46300,67 грн, 3% річних на суму заборгованості – 9580,29 грн.
Стягнути з Селянського фермерського господарства «Чудновець В. М.» (ЄДРПОУ 24519646, 70024, Запорізька область, Запорізький район, с. Максимівка, вул. Центральна, буд. 75) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), судові витрати:
- зі сплати судового збору в розмірі 2010,67грн.;
- на правову допомогу в сумі 16000,00 грн.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 13.02.2026.
Суддя       Наталія Юріївна Мануйлова

13.02.2026