Справа № 149/3410/25
Провадження №3/149/24/26 
Номер рядка звіту 307
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026 року м. Хмільник
Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Олійник І. В., розглянувши матеріали, що надійшли від Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про притягнення
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який працює менеджером АТ "Глобус", ТОВ "Світязь", перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні 3 неповнолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :
18.10.2025 на території клубу сімейного відпочинку "Нова Січ" у с. Філіопіль Хмільницького району Вінницької області ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та економічного характеру стосовно свого сина ОСОБА_2 , що полягало у застосуванні фізичної сили та відібранні належного останньому мобільного телефону.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковано, як адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
У суді 30.03.2026, 02.04.2026 ОСОБА_1 повідомив, що не визнає себе винним. Також пояснив, що 18.10.2025 він разом з цивільною дружиною та трьома синами відпочивали у с. Філіопіль. Зайшовши у кімнату одного з будиночків, він побачив сина ОСОБА_3 , який сидів у кріслі та дивився порнографічний контент у своєму мобільному телефоні. ОСОБА_4 попросив сина вимкнути телефон, ОСОБА_3 відповів, що йому можна таке дивитись. Після цього забрав у ОСОБА_3 мобільний телефон, а син у відповідь накинувся на нього та почав душити. Відштовхнувши ОСОБА_3 скинув його з себе. У подальшому зателефонував до поліції, оскільки ОСОБА_3 зник. Вважає, що лише захищався, до сина фізичну силу не застосовував, шкоду не наніс. Сам за медичною допомогою не звертався, хоча на руці була подряпина. Телефон ОРРО синові не повернув, бо думав, що це буде доказом і не хотів щоб було видалено його вміст. На даний час телефон знаходиться у його адвоката. Цей телефон синові дала його мати. Син на телефоні поставив пароль, який йому був відомий. Зі змісту телефона бачив переписку сина з матір`ю, яка просила здійснювати записи їх розмов. 
Адвокат Менчук М. В. у суді підтримав раніше подане клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки конфлікт між батьком та сином виник внаслідок того, що останній переглядав контент порнографічного характеру та не реагував на зауваження батька. З метою припинення перегляду вказаного контенту батько намагався відібрати у сина мобільний телефон, однак син проявляючи агресію та поводячи себе неадекватно до ситуації, яка склалася, почав бити батька. Вважає, що дії батька були спрямовані на припинення неналежної поведінки дитини та виконання батьківських обов`язків, тому склад правопорушення за ст. 173-2 КУпАП відсутній.
Представник потерпілого ОСОБА_5 та її адвокат Калачик Н. М. у суді зазначили, про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки він систематично застосував до сина фізичну силу, а 18.10.2025 ще й відібрав його мобільний телефон, який не повернув і по даний час. Цим ОСОБА_1 на тривалий час позбавив сина можливості спілкування і використання мобільного телефону для навчання. 
Неповнолітній потерпілий ОСОБА_2 , у присутності матері ОСОБА_5 та психолога ОСОБА_6 , у суді пояснив, що під час спільного відпочинку між ним та батьком виник конфлікт через намір батька відібрати у нього мобільний телефон. В ході конфлікту батько сварився, кричав, застосував до нього фізичну силу, зокрема «душив шию», після чого забрав телефон, сказавши, що викине його. Після конфлікту він звернувся до адміністрації закладу, щоб зателефонувати матері. Зазначив, що на його телефоні дійсно міститься контент порнографічного характеру, про що матері було відомо та з приводу чого вона робила йому зауваження. У присутності батька такий контент він не переглядав. Фізичну силу до батька не застосовував та не погрожував йому, лише намагався вихопити з його рук мобільний телефон. Після приїзду поліції батько не віддав телефон. Вважає, що батько заподіяв йому фізичне та економічне насильство. Повідомив, що телефон був заблокований, пароль від телефону батькові не повідомляв. Батько 18.10.2025 у його присутності вживав алкогольні напої.
Свідок ОСОБА_7 у суді пояснила, що вона є подругою ОСОБА_5 та знайома з ОСОБА_1 18.10.2025 близько 21:00 їй зателефонувала ОСОБА_5 з проханням поїхати разом забрати дітей. Після прибуття до закладу відпочинку вона побачила ОСОБА_1 , який поводив себе агресивно. ОСОБА_3 повідомив матері, що батько відібрав у нього мобільний телефон та відмовився його повернути. ОСОБА_3 перебував у пригніченому стані. Молодші діти також повідомили, що батько душив ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_8 у суді повідомила, що вона є цивільною дружиною ОСОБА_1 18.10.2025 разом із ОСОБА_9 та його трьома дітьми поїхали відпочивати у клуб "Нова Січ". Коли почався дощ, вони сховалися у будиночках. ОСОБА_9 побачив, як його син ОСОБА_3 переглядає в мобільному телефоні порнографічний контент, попросив вимкнути, однак син відмовився. Вона стояла в дверях та все це бачила. По звуку з телефона вона зрозуміла, що переглядається саме порнографічний контент. Григорій двічі зробив зауваження ОСОБА_3 , потім підійшов та забрав телефон. ОСОБА_3 накинувся на батька та намагався відібрати телефон, ОСОБА_9 скинув сина з себе і вони розійшлися. У подальшому ОСОБА_9 викликав поліцію, оскільки ОСОБА_3 пропав. На шиї у ОСОБА_9 не бачила слідів, на його руці була рана. Прибула поліція, яка у неї пояснення не відбирала. Також приїхала мати ОСОБА_3 . Кожна спільна поїздка закінчується конфліктом. 
Суддя, заслухавши пояснення учасників, свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з огляду на таке.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи.
Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. 
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. 
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи(п.п. 3, 4, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 19.10.2025 у якому викладені обставини правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, що мають склад цього правопорушення. Також наявні відмітки про роз`яснення ОСОБА_1 прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також відмітки про отримання ним примірника протоколу;
- рапортом чергового Хмільницького РВП від 19.01.2025 про те, що ОСОБА_5 повідомила про зникнення її сина ОСОБА_3 , а також просила притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства економічного та фізичного характеру;
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про правопорушення від 18.10.2025, у якому вона просить притягнути до адміністративної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який вчинив відносно сина ОСОБА_3 домашнє насильство фізичного та економічного характеру, застосував силу та відібрав мобільний телефон;
- письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 18.10.2025, які вона підтримала у суді щодо обставин події про яку їй повідомили її діти;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 18.10.2025, відібраними у присутності його законного представника ОСОБА_5 , які узгоджується з наданими ним поясненнями у суді та підтверджують те, що батько ОСОБА_1 із застосування фізичної сили (душив шию) 18.10.2025 відібрав у нього мобільний телефон, який дотепер не повернув;
- формою оцінки ризиків повідомлених ОСОБА_2 , у присутності законного представника, зокрема те, що батько його душив, погрожував, раніше вчиняв насильство;
- рапортом чергового Хмільницького РВП від 18.10.2025, яким зафіксовано звернення ОСОБА_1 з приводу зникнення його сина ОСОБА_3 ;
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_1 про припинення розгляду його звернення з приводу зникнення сина;
- копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 , батьком якого є ОСОБА_1 , мати ОСОБА_5 ;
- фототаблицею від 18.10.2025, із зображенням поліцейського та ОСОБА_10 ;
- довідкою від 10.02.2026 психолога, ФОП ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_2 звертався та отримував психологічну допомогу, як особа, що постраждала від домашнього насильства з боку батька ОСОБА_1 .
Зазначені докази як окремо, так і в сукупності узгоджуються між собою та дають підстави для висновку, поза розумним сумнівом про те, що ОСОБА_2 18.10.2025 у вечірній час застосував до свого сина ОСОБА_3 фізичну силу, та відібрав належний синові мобільний телефон, позбавивши його на тривалий час можливості користуватися ним. 
Надані стороною захисту докази: психологічна характеристика ОСОБА_2 від 02.01.2024; копія рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 296 від 08.02.2024 про надання згоди на огляд (консультацію) ОСОБА_10 ; лист КЗ "Вінницький ліцей № 18" від 28.11.2025 про те, що ОСОБА_2 , за усними скаргами, зверненнями та поясненнями учасників освітнього процесу (вчителями, учнями, батьками) допускав порушення дисципліни під час навчального процесу і поводився неналежним чином, про що були поінформовані його батьки, негативно характеризують ОСОБА_2 , проте вони не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності його батька ОСОБА_1 за вчинення домашнього насильства. 
Так, будучи обізнаним про такі психологічні особливості свого сина батько мав можливість врахувати їх у спілкуванні з ним, а також при виконанні своїх батьківських обов`язків, визначених у ст. 150 Сімейного кодексу України. 
Такі обставини не можуть виправдовувати застосування до дитини домашнього насильства у будь-якій формі. 
Безпідставними є доводи сторони захисту про те, що такі дії ОСОБА_1 мали виховний вплив. Згідно з ч. 7 ст. 150 СК України забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Зазначене охоплює також заборону застосування до дитини насильства, зокрема фізичного.
Стосовно економічного насильства суд приймає до уваги ч. 1 ст. 174 СК України майно, придбане батьками або одним із них для забезпечення розвитку, навчання та виховання дитини (одяг, інші речі особистого вжитку, іграшки, книги, музичні інструменти, спортивне обладнання тощо), є власністю дитини. Отже телефон ОРРО є власністю ОСОБА_3 .
Суд визнає недопустимим доказом акт огляду мобільного телефона від 28.11.2025, а також додатків до нього. За обставин даної справи, мобільний телефон ОРРО належить ОСОБА_12 та вибув з його володіння та користування 18.10.2025 поза його волею та без його дозволу. Також у суді ОСОБА_13 повідомив, що на телефоні встановлено пароль, тобто доступ до телефону був обмежений його власником шляхом встановлення логічного захисту (пароля). Цей пароль він батькові не повідомляв. ОСОБА_1 у суді також зазначив, що на телефоні сина встановлений пароль, який йому був відомий. 
Верховний Суд у справі № 727/6578/17 (постанова від 09 квітня 2020 року) ствердив, що сутність такої негласної слідчої (розшукової) дії, як доступ до зняття інформації з електронних інформаційних систем полягає у здійсненні на підставі ухвали слідчого судді пошуку, виявлення і фіксації відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або її частин, доступ до яких обмежений власником, володільцем або утримувачем системи розміщенням її у публічно недоступному місці, житлі чи іншому володінні особи або логічним захистом доступу, а також отримання таких відомостей без відома її власника, володільця або утримувача. Зняття інформації з електронних інформаційних систем або їх частин можливе без дозволу слідчого судді, якщо доступ до них не обмежується їх власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
Враховуючи те, що дослідження інформації яка знаходилася на телефоні пов`язане з необхідністю подолання системи логічного захисту, що 28.11.2025 було здійснено без згоди власника цього телефону, отримані у результаті цього докази є недопустимими.
Також як акт від 28.11.2025, так і додатки до нього, не підписані усіма учасниками, які були присутні під час огляду мобільного телефону, зокрема відсутній підпис ОСОБА_1 . 
Отже, ОСОБА_1 забравши телефон ОСОБА_3 з жовтня і дотепер обмежив сина у користуванні річчю, яка йому належить, тобто вчинив економічне насильство. 
Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що син сам повідомив йому пароль, з огляду на наступне. Напружені стосунки, які склалися між батьком та сином, підтверджуються як поясненнями самих учасників події, так і свідком ОСОБА_8 , узгоджуються також з копією постанови Вінницького міського суду від 20.11.2025, яка набула законної сили і якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, психологічного насильства стосовно ОСОБА_10 12.10.2023), не дають підстави для висновку про те, що ОСОБА_3 самостійно повідомив батькові пароль від свого телефону.
З наданого замовлення №15819728 від 03.07.2025 видно придбання ОСОБА_8 двох мобільних телефонів, що не підтверджує доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 купив ці телефони для двох молодших дітей. Квитанцією від 09.11.2024 підтверджено придбання мобільного телефона Iphone 16, який як визнається учасниками був подарений батьком ОСОБА_2 . Проте цей телефон не має відношення до цієї справи, оскільки 18.10.2025 у ОСОБА_3 забрано мобільний телефон «ОРРО».
Суд відхиляє як неналежний доказ скріншоти з листування у вайбері, які надані законним представником ОСОБА_14 оскільки ця переписка стосується періоду з 06.12.2023 по 07.12.2023, а обставини, які досліджуються у даній відбулися 18.10.2025. З цих же підстав є неналежними доказами скріншоти переписок наданих адвокатом Менчуком М. В., які не стосуються події правопорушення. 
Неналежними є також долучені до протоколу копії наступних матеріалів: рапорт чергового Хмільницького РВП про фіксацію повідомлення ОСОБА_1 про намір написання заяви на сина, який погрожував його вбивством, а також на адміністрацію закладу, які приховували від нього сина; протокол прийняття заяви ОСОБА_1 про те, що 18.10.2025 близько 20:30 год. у с. Філіопіль у комплексі "Нова Січ" ОСОБА_2 застосував фізичну силу та погрожував вбити; письмові пояснення ОСОБА_1 про те, що син погрожував його вбити; форма оцінки ризиків повідомлених ОСОБА_1 ; копія рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 998 від 27.04.2023, яким визначено способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні з синами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Також суд відхиляє як доказ досліджений фрагмент звукозапису наданого адвокатом Калачик Н. М., оскільки не походження даного доказу, зокрема те хто, на який засіб і коли здійснив цей звукозапис. 
Невизнання вини ОСОБА_1 суд оцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення. 
Суд не приймає як обтяжуючу обставину вчинення правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не підтверджена доказами. 
Приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, особу ОСОБА_1 , який вину не визнав, не висловив каяття, не повернув потерпілому мобільний телефон, суддя дійшов висновку про застосування адміністративного стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з направленням на підставі ст. 39-1 КУпАП на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, з особи на яку накладено адміністративне стягнення, стягується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 27, 33-36, 39-1, 173-2, 221, 280, 284, 294, 307, 308 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави (Отримувач коштів: ГУК у Він.обл./Хмільн.р-н/21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37979858, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Номер рахунку (IBAN): UA308999980313060106000002624, Код класифікації доходів бюджету: 21081100) у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн, з направленням на проходження програми для особи, яка вчинила домашнє насильство.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави (Отримувач: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Згідно із ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя          Ігор ОЛІЙНИК