ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/13885/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом комунального підприємства «Володимирводоканал» Володимирської міської ради до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Володимирводоканал» Володимирської міської ради (далі – КП «Володимирводоканал», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.10.2025 №00/31293/04-03.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до акту про результати камеральної перевірки щодо порушення правил (термінів) сплати (перерахування) податків, платежів, зборів від 24.09.2025 №26721/03-20-04-03/05391703 в порушення пункту 57.1 статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового кодексу України (далі – ПК України) КП «Володимирводоканал» протягом граничного терміну строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання із податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів /14010100/ в сумі 4603226,70 грн.
На підставі вказаного акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 №00/31293/04-03, згідно із яким відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України за затримку на 80-816 днів сплати грошового зобов`язання (податків) в сумі 4603226,70 грн позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 453292,51 грн.
Позивач із вказаним податковим повідомленням-рішенням не погоджується та в обґрунтування позову зазначає наступне. 
Між Управління водопровідно-каналізаційного господарства м.Володимира-Волинського (назву змінено 10.10.2022 на КП «Володимирводоканал» Володимирської міської ради) та ГУ ДПС у Волинській області був укладений договір про розстрочення податкового боргу №128 від 21.08.2020, яким розстрочено сплату грошових зобов`язань на загальну суму 5591627,09 грн, з яких основний борг 5200761,47 грн, штрафна санкція - 243706,31 грн, пеня - 147159,31 грн.
Вказаний договір про розстрочення податкового боргу був укладений відповідно до статті 100 ПК України, на підставі якої здійснюється розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків.
Розстрочені суми податкового боргу, нараховані суми пені за вказаним договором сплачено у встановленому розмірі і у визначений строк.
Усі штрафні санкції минулого періоду були включені до суми податкового боргу, де у розділі 1 «Предмет та умови договору» прописано суму основного боргу, штрафної санкції та пені. Розрахунок суми щомісячної оплати за договором виходив із суми вищенаведених платежів, включаючи в себе і штрафну санкцію, і пеню минулого періоду.
Щодо сплати сум розстроченого податкового боргу, позивач вказує, що:
1) у договорі про розстрочення податкового боргу встановлюються інші строки сплати, ніж передбачені ПК України для сплати відповідного податку, тобто йдеться про договірні строки сплати розстроченої суми боргу;
2) приписи пункту 126.1 статті 126 ПК України говорять про притягнення до відповідальності за несплату узгодженої суми податкового зобов`язання у визначені цим кодексом строки, однак умовами самого договору встановлено, що штрафи нараховуються податковим органом у разі, зокрема, розірвання договору про розстрочення та на суми, що залишилися непогашеними на дату розірвання;
3) умовами договору, як і ПК України, встановлено єдину відповідальність за порушення строків сплати суми розстроченого податкового боргу - розірвання договору, без жодних прав на нарахування договірних чи за ПК України пені або штрафу. Лише коли договір буде розірваний, а податковий борг не сплачений (після розірвання договору про розстрочення), можна застосовувати штрафні санкції.
Оскільки розстрочення прямо передбачає перенесення строків сплати, а в договорі про розстрочення прямо визначені нові строки сплати, то штрафні санкції могли бути нараховані лише за порушення платником податків таких нових строків.
Таким чином, розстрочення є законодавчо передбаченими формами розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, а умовами незастосування штрафу, передбаченого статтею 126 ПК України є виключно прийняття рішення та укладання відповідного договору про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) на період до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) і це може стосуватись лише розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) сплата яких відбувається згідно з договором.
На думку позивача, нарахування штрафних санкцій без порушення договору про розстрочення обмежує передбачені статтею 100 ПК України права платника податків, втрачається мета та зміст укладеного договору про розстрочення податкового боргу, оскільки жодних позитивних наслідків для платника податків він не чинить.
З огляду на вказане, позивач вважає дії відповідача щодо нарахування штрафних санкцій на суму розстроченого грошового зобов`язання протиправними.
Також позивач зазначає, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2021, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021 позов Управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено повністю: визнано протиправними дії ГУ ДПС у Волинській області щодо нарахування Управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського пені у розмірі 150627,52 грн на розстрочені суми податкового боргу згідно рішення Державної податкової служби України від 20.08.2020 №2 та договору про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128; зобов`язано відповідача скасувати пеню, нараховану Управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира- Волинського, у розмірі 150627,52 грн; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 02.12.2020 № 0031030408.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.33).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона подана без додержання вимог, встановлених статтею 160 КАС України (а.с.38).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 розгляд даної справи продовжено (а.с.50).
Представник відповідача у відзиві на позов заперечив позовні вимоги та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.40-42). В обґрунтування своїх заперечень вказав, що посадовою особою ГУ ДПС у Волинській області на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75 ПК України у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 ПК України, проведено камеральну перевірку щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).
За результатами проведення камеральної перевірки складено акт перевірки від 24.09.2025 № 26721/03-20-04-03/05391703, який було вручено позивачу 02.10.2025.
Позивач не скористався своїм правом, передбаченим пунтом 86.7 статті 86 ПК України, та не подав контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені ним у фінансовій (податковій) звітності.
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 №000/31293/04-03, яке вручено позивачу 26.10.2025.
Щодо встановлених порушень, представник відповідача зазначив наступне.
Між позивачем та ГУ ДПС у Волинській області був укладений договір про розстрочення податкового боргу №128 від 21.08.2020, яким розстрочено сплату грошових зобов`язань на загальну суму 5591627,09 грн, з яких основний борг 5200761,47 грн, штрафна санкція - 243706,31 грн, пеня -147159,31 грн.
На момент укладення вказаного договору КП «Володимирводоканал» протягом граничного терміну строків, несвоєчасно сплачувалось узгоджені суми податкового зобов`язання із податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів /14010100/ в сумі 4603226, 70 грн.
ГУ ДПС у Волинській області за ці порушення в період фінансово-господарської діяльності платника податків до укладення договору, вчинені з вересеня 2018 по серпень 2020 року, та на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України за затримку на 80-816 днів сплати грошового зобов`язання (податків) 4603226,70 грн зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 453292,51 грн
За даними ІКС «Податковий блок» при проведенні щомісячних нарахувань розстрочених сум податкового боргу з ПДВ із загальною сумою 4603226,70 грн по КП «Володимирводоканал» відповідно до вимог статті 124 ПК України додатково розраховані штрафні санкції та винесено податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 №00/31293/04-03 на суму 453292,51 грн.
Таким чином, за порушення платником податків правил сплати (перерахування) узгоджених сум грошових зобов`язань (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, а також пені) контролюючим органом застосовуються штрафні (фінансові) санкції, передбачені статею 124 ПК України.
Враховуючи вищезазначене, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги з підстав, що є аналогічними доводам позовної заяви, та вказав, що відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував твердження та аргументи по суті позовних вимог (а.с.53-54).
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Посадовими особами ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку КП «Володимирводоканал» щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість вироблених Україні товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт від 24.09.2025 №26721/03-20-04-03/05391703 (а.с.7-17).
Згідно із висновками акту перевірки, в результаті проведення камеральної перевірки встановлено наступне:
КП «Володимирводоканал» не своєчасно сплачено податок на додану вартість (код платежу 14060100) в загальній сумі 4603226,70 грн, чим порушено пункти 57.1 та 57.3 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 ПК України.
За зверненням згідно норм пункту 100.2 статті 100 ПК України КП «Володимирводоканал» 20.08.2020 згідно рішення ОДПС України про розстрочення податкового боргу №2 було надано розстрочку на суму податкового боргу 5591627,09 грн.
Пунктом 6 підрозділу 2 розділу VI Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 (далі – Порядок №5), визначено, що під час нарахування чергової частки розстрочення податкового боргу в ІКС ДПС відбувається нарахування пені за несвоєчасну сплату на суму нарахованої частки податкового боргу відповідно до статті 129 ПК України та розраховується штраф відповідно до статті 124 ПК України.
Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) податку на додану вартість передбачена статтею 124 ПК України.
На підставі акту перевірки від 24.09.2025 №26721/03-20-04-03/05391703 ГУ ДПС у Волинській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 №00/31293/04-03, згідно із яким відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України до позивача були застосовані штрафні санкції в сумі 453292,51 грн (а.с.22).
Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та необґрунтованим, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд враховує наступне.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України .
Згідно із підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
У відповідності до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.
Згідно із пунктом 32.1. статті 32 ПК України pміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.
Відповідно до пунктів 32.2., 32.3 статті 32 ПК України зміна строку сплати податку здійснюється у формі розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.
За правилами пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку, як передбачено пунктом 38.1 статті 38 ПК України, визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18. статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
За змістом пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно із пунктами 203.1, 203.2 статті 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Нормами підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно і підпунктом 14.1.175. пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Таким чином, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені податковим законодавством строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Несплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із підпунктом 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Предметом камеральної перевірки також можуть бути, у тому числі своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено камеральну перевірку КП «Володимирводоканал» щодо порушення термінів сплати (перерахування) податків, зборів, платежів з податку на додану вартість вироблених Україні товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт від 24.09.2025 №26721/03-20-04-03/05391703 (а.с.7-17).
Як вбачається з акта перевірки, перевіркою встановлено, що КП «Володимирводоканал» несвоєчасно сплачено податок на додану вартість (код платежу 14060100) в загальній сумі 4603226,7 грн, чим порушено пункти 57.1 та 57.3 статті 57 та пункту 203.2 статті 203 ПК України.
Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання визначена статтею 124 ПК України.
Так, згідно з пунктом 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Відповідно до пункту 124.2. статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (пункт 124.3. статті 124 ПК України).
У постановах від 16.03.2023 у справі №600/747/22-а, від 03.08.2023 у справі №520/22505/21, від 22.08.2023 у справі №520/18519/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.
Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Суд зауважує, що у поданій позовній заяві позивач не заперечує факту вчинення ним порушення встановлених ПК України термінів сплати (перерахування) зборів, платежів з податку на додану вартість.
Разом з тим, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що оскільки розстрочення прямо передбачає перенесення строків сплати, а в договорі про розстрочення прямо визначені нові строки сплати, то штрафні санкції могли бути нараховані лише за порушення платником податків таких нових строків. 
Надаючи оцінку вказаним доводам позивача, суд зазначає таке.
Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків врегульовано положеннями статті 100 ПК України.
Відповідно до пункту 100.1 статті 100 ПК України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.
За приписами пункту 100.2. статті 100 ПК України платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 100.6. статті 100 ПК України розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.
Нормами пункту 100.13. статті 100 ПК України передбачено, що порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, відповідно до статті 100 ПК України розроблено Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574 (далі - Порядок №574).
Згідно із пунктом 1.4. Порядку №574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).
Визначення сум грошових зобов`язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними інформаційної системи (далі - ІС), що ведеться органами доходів і зборів.
Згідно із пунктом 1.5. Порядку №574 період при сплаті розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) дорівнює календарному місяцю або іншому строку за згодою сторін, який зафіксовано у договорі про розстрочення (відстрочення).
Пунктами 1.8., 1.9 Порядку №574 передбачено, що подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов`язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).
Строк дії розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання починається з дати, визначеної законом для сплати податку, збору, платежу, які передбачено розстрочити (відстрочити), та закінчується датою, зазначеною у договорі, за винятком випадків дострокового погашення такого грошового зобов`язання.
Строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом доходів і зборів рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу.
Відповідно до пункту 3.1 Порядку №574 для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув.
Згідно із пунктом 3.5 Порядку №574 не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття або отримання рішення орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків (або за місцем обліку його грошового зобов`язання (податкового боргу)) укладає з цим платником договір про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) (додаток 4). Строк дії договору починається з дати його підписання.
Відповідно до пункту 3.9. Порядку №574 на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).
Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що розстроченню підлягають як грошові зобов`язання, строк сплати яких ще не настав, так і податковий борг, тобто грошове зобов`язання, строк сплати якого вже минув.
Порядок відображення в ІКС ДПС показників податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску та іншої заборгованості, контроль за справлянням якої покладено на податкові органи, розстрочених (відстрочених) зобов`язань (боргів), а також списання боргу (заборгованості) унормовано розділом VI Порядку №5.
Так, згідно із пунктом 1 підрозділу 2 розділу VI Порядку №5 надання розстрочень (відстрочень) грошових зобов`язань (податкового боргу) відображається в ІКП датою проведення в ІКС ДПС укладеного договору про розстрочення (відстрочення) відповідними первинними показниками оперативного обліку як зменшення суми грошових зобов`язань (податкового боргу).
Відповідно до пункту 4 підрозділу 2 розділу VI Порядку №5 відображення в ІКП чергової суми розстрочення (відстрочення) здійснюється шляхом використання первинних показників оперативного обліку щодо нарахування платежу згідно з графіком погашення розстрочених (відстрочених) сум, передбаченим договором про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) або складеним на підставі рішення, прийнятого з метою виконання спеціального закону або рішення суду.
Погашення суми розстрочення (відстрочення) здійснюється у загальному порядку погашення згідно з черговістю виникнення.
Нормами пункту 6 підрозділу 2 розділу VI Порядку №5 передбачено, що під час нарахування чергової частки розстрочення (відстрочення) податкового боргу в ІКС ДПС відбувається нарахування пені за несвоєчасну сплату на суму нарахованої частки податкового боргу відповідно до статті 129 розділу II ПК України та розраховується штраф відповідно до статті 124 глави 11 розділу ПК України.
Як вбачається із акту перевірки, за даними ІКС «Податковий блок» - підсистеми «Облік платежів» - «Ведення ІКН» КП «Володимирводоканал» систематично порушувало вимоги пунктів 57.1 та 57.3 статті 57 та пункту 203 статті 203 ПК України.
Так, за даними ІКС «Податковий блок» станом на 01.08.2020 по ІКП КП «Володимирводоканал» по коду платежу 14010100 обліковувалась заборгованість в сумі 5591627,10 грн. 
Рішенням Державної податкової служби України від 20.08.2020 №2 про розстрочення податкового боргу Управлінню водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимира-Волинського надано розстрочення податкового боргу з податку на додану вартість в загальній сумі 5591627,09 грн, а тому числі: основний платіж – 5200761,47 грн; штрафні (фінансова) санкція (штраф) – 243706,31 грн та пеня – 147159,31 грн на період з 20.08.2020 до 25.07.2023 (а.с.19 зворот.).
Матеріалами справи підтверджується, що в подальшому між позивачем та ГУ ДПС у Волинській області було укладено договір про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128, за умовами якого контролюючий орган надає платнику розстрочення сплати податкового боргу на загальну суму 5591627,09 грн під проценти строком з 20.08.2020 до 25.07.2023.
Розмір процентів дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення. відстрочення грошових зобов?язань або податкового боргу.
Розстрочені суми податкового боргу сплачуються в такому порядку: до 25.09.2020 159760,91 грн, в період з 25.10.2020 до 25.07.2023 включно, щомісячно, кожного 25 числа місяця – 159760,77 грн (а.с.18-19).
Як вбачається із акту перевірки, а також розрахунку штрафних (фінансових) санкцій за порушення правил сплати (перерахування) грошового зобов`язання (а.с.23-25), при проведені щомісячних нарахувань розстрочених сум податкового боргу з ПДВ із загальною сумою 4603226,70 грн до позивача були застосовані штрафні санкції відповідно до статті 124 ПК України.
При цьому, суд зауважує, що такі штрафні санкції були застосовані за період з дати виникнення податкового боргу, який розстрочено по дату укладення договору розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128, про що свідчить вказана податковим органом у відповідній графі кількість днів прострочення сплати податкового боргу.
З урахуванням зазначеного, суд констатує, шо штрафні санкції згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням були застосовані відповідачем виключно за період до укладення договору про розстрочення податкового боргу, а не по дату фактичної сплати такого податкового боргу, що відповідає нормам пункту 3.9. Порядку №574, відповідно до яких на розстрочений податковий борг штрафи не нараховуються з дати укладання договору до закінчення строку дії договору про розстрочення податкового боргу.
Оскільки в межах спірних відносин штраф за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань (податкового боргу) контролюючим органом до позивача застосовувався поза межами періоду дії договору про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128, суд відхиляє посилання позивача на протиправність нарахування податковим органом штрафу в період дії вказаного договору.
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.01.2026 у справі № 826/16840/17.
Суд зауважує, що прийняття податковим органом рішення про розстрочення сплати податкового боргу не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов`язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати цього боргу і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №808/772/17, від 06.03.2019 у справі №2а-25767/10/0570, від 23.04.2019 у справі №808/8492/13-а, від 10.03.2020 у справі №520/4100/19, від 12.04.2021 у справі №820/4094/18.
Дотримання при цьому строків сплати податкового боргу, визначених у договорі про розстрочення податкового боргу, не спростовує того, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати узгоджених грошових зобов`язань у строки, встановлені ПК України, за яке передбачена відповідальність.
Аналогічна правова позиція неодноразово була викладена Верховним Судом, зокрема, але не виключно в постановах від 05.11.2018 року у справі № 2а-9232/12/2670, від 20.03.2018 року у справі № 812/8730/13-а, від 13.10.2022.
Суд зазначає, що у даному випадку рішення про розстрочення податкового боргу приймалось податковим органом за заявою платника податків, який усвідомлював, що ним було допущено податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань. Тобто позивач був обізнаний, що несплата податкових зобов`язань заподіює шкоду суспільним інтересам у вигляді несвоєчасного надходження до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань, і така шкода є наслідком бездіяльності саме позивача,
При цьому, відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування до платника податків штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, яке уже мало місце на момент укладення договору про розстрочення податкового боргу.
Передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу.
Правопорушення, відповідальність за яке встановлена пунктом 124.1 статті 124.1 ПК України, полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).
Визначальним для притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу за частиною першої статті 124 ПК України є факт несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, тобто наявність податкового боргу, протягом певного строку, а розмір такого штрафу залежить від кількості днів такої несплати.
При цьому, як встановлено судом у спірних правовідносинах, строк затримки позивачем сплати грошового зобов`язання у всіх випадках становив більше 30 календарних днів, у зв`язку із чим на позивача накладено штраф в розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.
За вказаних обставин суд вважає, що відповідач у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні правильно визначив розмір штрафу та позивач підлягає притягненню до відповідальності на підставі пункту 124.1 статті 124 ПК України шляхом накладення штрафу в сумі 453292,51 грн, що становить 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Посилання позивача на рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №140/17517/20 (а.с.26-29), яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2021 (а.с.20-21), на думку суду. не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог у даній справі, оскільки як вбачається зі змісту вказаних судових рішень, штрафні санкції були нараховані позивачу у період дії договору про розстрочення податкового боргу від 21.08.2020 №128, укладеного на підставі рішення від 20.08.2020 №2 про розстрочення податкового боргу, натомість як встановлено судом штрафні санкції згідно із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням були застосовані до позивача виключно за період до укладення договору про розстрочення податкового боргу.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, виконано покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Системно проаналізувавши приписи чинного законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2025 №00/31293/04-03 відповідає критеріям, визначеним в частині другій статті 2 КАС України, а отже підстави для задоволення позову відсутні.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій