К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2026 року місто Київ

справа № 761/14263/20
апеляційне провадження № 22-ц/824/1661/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", подану представником Панасюк Христиною Миколаївною, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Сіромашенко Н.В. від 7 травня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (далі - АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 

Позов мотивовано тим, що 3 грудня 2019 року АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 уклали комплексний договір № 492561, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 51 368 грн 17 коп. на строк з 3 до 4 грудня 2019 року, який відповідач одержує та повертає згідно з графіком погашення кредиту. 

Вказує, що відповідачем порушені умови договору, а саме не повертається кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом та комісія/прострочена комісія у строки/терміни, передбачені кредитним договором.

Внаслідок невиконання умов договору у відповідача перед АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" станом на 24 квітня 2020 року наявна заборгованість у розмірі 51 735 грн 49 коп., що включає: прострочена заборгованість за кредитом - 51 368 грн 17 коп.; нараховані відсотки з 5 грудня 2019 року по 29 лютого 2020 року - 367 грн 32 коп.; три проценти річних на підставі статті 625 ЦК України - 367 грн 32 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року у сумі 51 735 грн 49 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

Протокольною ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 15 квітня 2021 року АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" замінено на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал").

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2025 року у задоволенні позову ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" відмовлено. 

Рішення суду мотивовано тим, що судом не встановлено достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача у судовому порядку обов`язку сплати визначених у позові коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів, які підтверджують видачу кредиту та його часткове погашення, а відтак не доведено розмір заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" - Панасюк Х.М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність доказів видачі кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки проігнорував долучену до позовної заяви виписку за картковими рахунками відповідача.

Судом також проігноровано факт здійснення відповідачем часткового погашення заборгованості, що відображено у виписках по рахунках.

Вказує, що судом неналежно досліджено матеріали справи та не взято до уваги заяву відповідача від 11 грудня 2020 року, у якій він частково визнає позовні вимоги.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечує проти її доводів, оскільки останні є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 1 листопада 2017 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 укладено Договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № НОМЕР_1 .

Згідно виписки АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" по рахунку ОСОБА_1 3 грудня 2019 року за кредитом № 492561 винесено прострочену заборгованість у розмірі 51 368 грн 17 коп.

9 грудня 2019 року АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" надіслало ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості у розмірі 51 368 грн 17 коп. (без урахування пені). 

22 грудня 2020 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір про відступлення права вимоги № ІІ-2020, відповідно до умов якого АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" відступило, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до боржників АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК".

Згідно з реєстром прав вимог № 2 від 24 грудня 2020 року до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 492561 від 1 листопада 2017 року на суму 51 368 грн 17 коп.

Згідно розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 492561 від 3 грудня 2019 року станом на 24 квітня 2020 року становить 51 735 грн 49 коп., з яких: 51 368 грн 17 коп. - прострочена заборгованість; 367 грн 32 коп. - проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3% річних, згідно статті 625 ЦК України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно
до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справах про стягнення кредитної заборгованості, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути суму, яка доведена і щодо якої у суду немає сумніву.

Дана правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 7 червня 2023 року в справі № 234/3840/15-ц.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15-ц зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми
Закону України підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка з рахунка особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року в справі № 204/2972/20 від 13 жовтня 2021 року в справі № 209/3046/20, від 1 грудня 2021 року в справі № 752/14554/15-ц, від 1 червня 2022 року в справі № 175/35/16-ц.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Надані банком виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту.

Звертаючись до суду з позовом, АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" посилалося на те, що 3 грудня 2019 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ОСОБА_1 укладено комплексний договір № 492561, за умовами якого відповідачу видано кредит у сумі 51 368 грн 17 коп. на строк з 3 грудня 2019 року до 4 грудня 2019 року, який відповідач зобов`язався повернути згідно з графіком погашення кредиту.

Також у позовній заяві АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" посилається на те, що відповідач не виконував умов комплексного договору № 492561 від 3 грудня 2019 року, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 51 735 грн 49 коп., що включає строкову заборгованість - 0,00 грн; прострочену заборгованість за кредитом - 51 368 грн 17 коп.; нараховані відсотки з 5 грудня 2019 року по 29 лютого 2020 року - 367 грн 32 коп. та три проценти річних на підставі статті 625 ЦК України у розмірі 367 грн 32 коп.

На підтвердження укладення комплексного договору № 492561 від 3 грудня 2019 року, видачі кредитних коштів та наявності у відповідача заборгованості за даним договором АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" у позовній заяві зазначив, що долучає до позову наступні документи: заява-анкета на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачу
кредитної картки від 25 жовтня 2017 року; договір про відкриття поточного (карткового) рахунку, видачу кредитної платіжної картки та їх обслуговування № 492561 від 1 листопада 2017 року; правила надання споживчого кредиту в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК"; оборотні відомості (виписки про рух коштів) по рахункам відповідача; розрахунок заборгованості за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року; повідомлення-вимога № 10451/3962 від 9 грудня 2019 року (том І, а.с. 6-85).

Разом з тим, а ні до позовної заяви, а ні протягом розгляду справи у суді першої інстанції, АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та в подальшому його правонаступником ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не надано належним чином засвідченої копії комплексного договору № 492561 від 3 грудня 2019 року, через не виконання умов якого позивач і просить стягнути заборгованість з відповідача.

У свою чергу, відсутність у матеріалах справи комплексного договору № 492561 від 3 грудня 2019 року, на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість з відповідача, унеможливлює перевірку судом обставин, на які посилається позивач, зокрема суму кредиту, строк кредитування, розмір установлених відсотків за користування кредитними коштами, а відтак і розміру заборгованості, який просить стягнути позивач.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за вище вказаних обставин наявність у матеріалах справи виписки по рахунку відповідача не доводить розміру заборгованості, з огляду на таке.

У виписці по рахунку відповідача зазначено, що 3 грудня 2019 року відбулося перенесення заборгованості у розмірі 51 368 грн 17 коп. (том І, а.с. 14). Проте дана транзакція не доводить обставин наявності заборгованості саме за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року, оскільки останній у матеріалах справи відсутній і неможливо перевірити, яка саме сума кредиту обумовлена у цьому договорі.

Колегія суддів також зауважує, що за відсутності самого договору, посилання у позовній заяві на видачу відповідачу за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року кредиту у сумі 51 368 грн 17 коп. фактично є припущенням позивача, тоді як згідно вимог частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржника про те, що долучена до позовної заяви виписка по картковому рахунку відповідача підтверджує розмір заборгованості відповідача за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року.

Доводи скаржника про те, що у суді першої інстанції відповідач подав заяву про часткове визнання позовних вимог також не заслуговують на увагу судової колегії, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 15 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву, у якій просив задовольнити позовні вимоги частково (том І, а.с. 115). У заяві ОСОБА_1 зазначив, що він позов визнає частково, так як дійсно була затримка з платежами, більшу частину яких він сплатив. Також у даній
заяві відповідач зазначив положення закону щодо можливості нарахування неустойки (штрафу, пені) та її розміру у разі порушення зобов`язань споживачем.

Аналіз даної заяви відповідача свідчить, що останній не визнає будь-якого розміру заборгованості за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року. Фактично відповідач визнає обставини, що він користувався кредитною карткою та кредитним лімітом, сплачував платежі. Проте, заява не містить визнання розміру заборгованості, правильності розрахунків та нарахованих відсотків.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів доходить висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за комплексним договором № 492561 від 3 грудня 2019 року, оскільки не надав суду оригіналу такого договору або його належним чином завіреної копії.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", але помилився щодо мотивів такої відмови, зазначивши, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів (виписки по рахунку) на підтвердження видачі кредитних коштів та наявності заборгованості.

Відповідно до частини 4 статті 376 ЦПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Таким чином, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2025 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. 

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", подану представником Панасюк Христиною Миколаївною, задовольнити частково. 

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 7 травня 2025 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: