П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року м. Київ

Справа № 381/5134/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5445/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Анапріюк С.П. 10 листопада 2025 року у м. Фастів,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося у суд із вищевказаним позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34500 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 25 травня 2023 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1211-7137. Позичальнику наданий одноразовий ідентифікатор А9483 для підписання кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Зазначено, що кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.
Кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності та часткового списання заборгованості за нарахованими процентами та комісією на загальну суму 34017 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості в розмірі 34500 грн.
Оскільки відповідач не погасив заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішення суду мотивовано тим, що додані позивачем до позовної заяви документи не є належними, достатніми та допустимими доказами в справі на підтвердження факту існування у відповідача простроченої заборгованості у розмірі, який зазначений у позовній заяві.

Не погодившись з ухваленням рішенням, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що у відповідності до частини 1 статті 13 Закону України "Про споживче кредитування" кредитний договір № 1211-7137 від 25 травня 2023 року укладено у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України "Про електронну комерцію".
У відповідності до положень Закону України "Про електронну комерцію" відповідачу надано одноразовий ідентифікатор А9483 для підписання кредитного договору в електронній формі, відтак зазначає, що кредитний договір укладений у письмовому вигляді в електронній формі та підтверджує реальне волевиявлення відповідача щодо укладення договору.
Вказує, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою у розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність" та відповідно до ліцензії, виданої товариству, не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Звертає увагу, що інформація щодо належності карткового рахунку відповідачу є банківською таємницею установи банку, в якому відкрито цей картковий рахунок.
На підтвердження перерахування відповідачу коштів до суду надано довідку про перерахування суми кредиту №1211-7137 від 25 травня 2023 року, а також лист (довідку) АТ КБ "ПРИВАТБАНК", що містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача із маскою, а саме НОМЕР_1 .
Звертає увагу, що перерахування відповідачу суми кредиту за кредитним договором АТ КБ "ПриватБанк", а не безпосередньо позивачем, обумовлено наявністю укладеного між ними 02 грудня 2019 року Договору № 4010 про надання послуг в системі LiqPay, у відповідності до умов якого цей Договір регулює відносини АТ КБ "ПриватБанк" з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», згідно з якими АТ КБ "ПриватБанк" надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на банківські картки платників.
Щодо нарахування процентів за користування кредитом вказує, що їх нараховано відповідно до умов укладеного договору. При цьому, як умови кредитного договору, так і паспорт споживчого кредиту містить порядок нарахування процентів.
У кредитному договорі сторонами було погоджено умови щодо розміру та сплати процентів та ОСОБА_1 погодився з такими умовами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відтак у позивача виникло законне право на нарахування процентів протягом строку договору.
Зазначає, що із наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості убачається, що такий відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього убачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу внесена відповідачем та залишок нарахованих і не погашених процентів.
Мотивуючи наведеним, просить рішення районного суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.

Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи..
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Одночасно з поданням апеляційної скарги до такої долучено документи, які не надано під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме:
- договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»;
- моніторинг дій користувача ОСОБА_1 в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»;

Апеляційний суд, вирішуючи питання щодо прийняття документів, наданих ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»  одночасно із апеляційною скаргою, вказує на таке.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 статті 83 ЦПК України).
Одночасно з наданням вказаних доказів позивач вказує про доцільність долучення їх до матеріалів справи.
Причини неподання таких доказів до суду першої інстанції разом із позовною заявою не обґрунтовано.
В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 499/895/19 роз`яснено, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
Таким чином, оскільки позивач не долучив вказаних доказів до позовної заяви та, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористався своїм правом на подання клопотань про долучення доказів, а також не надав доказів неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, ураховуючи положення частини 3 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд не приймає докази, долучені до апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи убачається, що 25 травня 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1211-7137, відповідно до якого кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених договором. Договір містить примітку про електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9483 (а.с. 17-28).
Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.
Відповідно до пункту 2.3. цього договору для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту 25 травня 2023 року; останній календарний день першого базового періоду 07 червня 2023 року; сума кредиту 6900 грн; нараховані проценти за користування кредитом 2415 грн; разом до сплати 9315 грн.
Порядок укладення договору визначено розділом 3 договору про відкриття кредитної лінії № 1211-7137. Договір укладено у вигляді електронного договору у розумінні Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідно до пункту 4.2. цього договору спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункті 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.
Відповідно до пункту 4.3. цього договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватись можливість скористатись кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програм лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності.
Відповідно до пункту 4.4. цього договору базовий період складає 14 календарних днів. Перебіг першого базового періоду починається з дати надання/видачі кредиту та закінчується в дату останнього календарного дня першого базового періоду. Перебіг кожного наступного базового періоду починається з наступної дати за датою закінчення попереднього базового періоду. Перебіг останнього базового періоду закінчується в останній день строку дії цього договору.
Згідно пункту 4.6. цього договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою).

Згідно пункту 4.8. цього договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 19 березня 2024 року. 
На підтвердження факту виникнення кредитних правовідносин позивачем також надано Правила відкриття кредитної лінії, затверджені наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 69-П від 23 листопада 2022 року, Паспорт споживчого кредиту, та таблиці обчислення загальної вартості кредиту. Зазначені документи підписані відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9483 (а.с. 29-48).
На підтвердження факту перерахування коштів відповідачу позивачем надано довідку про перерахування суми кредиту № 1211-7137 від 25 травня 2023 року, з даних якої убачається, що 25 травня 2023 року за допомогою платіжної системи на картку № НОМЕР_1 здійснено платіж на суму 6900 грн (а.с. 53). 
Долучено також й лист ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 7/15010 від 02 вересня 2025 року, підписаний електронним підписом уповноваженої особи та електронною печаткою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» , з якого вбачається, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 25 травня 2023 року перерахувало 6900 грн на картку №  НОМЕР_1 , відповідно до транзакції № 1239974883 (а.с. 50).
Позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 1211-7137 від 25 травня 2023 року із відомостями станом на 25 серпня 2025 року (а.с. 54-62).

Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
В порядку визначеному ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних" персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України "Про захист персональних даних" встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20, від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 та інших.

В силу ч.1 ст. 4 Закону України «Про платіжні послуги» для проведення платіжних операцій використовуються кошти в готівковій або безготівковій формі.
Положеннями ст.22 Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що платіжна установа, установа електронних грошей, оператор поштового зв`язку має право на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг надавати користувачам на умовах кредиту кошти для виконання платіжних операцій з рахунку/на рахунок користувача, крім платіжних операцій з електронними грошима, з дотриманням таких умов:
1) платіжна установа, установа електронних грошей, оператор поштового зв`язку має право надавати платіжні послуги, передбачені пунктами 4 або 5 частини першої статті 5 цього Закону;
2) надання кредиту здійснюється виключно у зв`язку з виконанням платіжної операції;
3) кредит надається на короткий строк, що не може перевищувати 12 місяців з дати надання коштів;
4) кредит не може надаватися за рахунок коштів, отриманих від користувачів для цілей виконання платіжних операцій та/або в обмін на випущені електронні гроші;
5) розмір власного капіталу платіжної установи, установи електронних грошей, оператора поштового зв`язку відповідає вимогам, встановленим Національним банком України до надавачів платіжних послуг, які мають право надавати кредит.
Забороняється надання кредиту електронними грошима.
Надання кредиту споживачам здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про споживче кредитування".

Положеннями п.п.12,15 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» визначені наступні терміни: 
електронна печатка - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються для забезпечення достовірності походження пов`язаних електронних даних, або для засвідчення електронних підписів підписувачів на електронних документах, або для засвідчення відповідності копій документів оригіналам та виявлення порушення цілісності;
електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис;
У ч.3 ст. 15 цього Закону вказано, що використання кваліфікованих електронних підписів та печаток забезпечує високий рівень довіри до засобів електронної ідентифікації, з використанням яких створюються такі електронні підписи та печатки, а також до схем електронної ідентифікації, в рамках яких видаються відповідні засоби електронної ідентифікації.

Положеннями ч.3 ст.2, ст.12 та ст. 13 ЦПК України серед основних принципів цивільного судочинства визначені - змагальність та диспозитивність.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).
У ч.2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. 
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 року, справа № 381/1647/21.
При цьому суд зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не взагалі відмовляти у позові. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження № 61-47244св18).

З наведених обставин справи вбачається, що договір про відкриття кредитної лінії підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора "А9483", що відповідає положенням ч. ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до вимог чинного законодавства.
За умовами укладеного сторонами договору кредитної лінії ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надало ОСОБА_1 суму кредиту 6900 грн, а останній зобов`язався повернути гроші у повному обсязі протягом 300 днів до 19 березня 2024 року.
За довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» про перерахування суми кредиту підтверджено перерахування кредитором позичальнику 6900 грн кредитних коштів за договором. Такий лист є належним та допустимим доказом факту перерахування коштів відповідачу, адже фіксує операцію «переказу коштів», що була основним об`єктом регулювання Закону України «Про платіжні послуги». Відомості про номер, суму, номер транзакції та реквізити картки отримувача є визначальними даними для ідентифікації та підтвердження здійснення платіжної операції в рамках платіжної системи. Неповний номер картки відповідає вимогам чинного законодавства щодо захисту персональних даних при наданні платіжних послуг та не спростовує факту переказу коштів, який підтверджується даними надавача платіжних послуг. Таким чином, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.
Відповідач не надав доказів на спростування вказаної обставини, зокрема, щодо відсутності відкритого на його ім`я рахунку у відповідному банку та/або відсутності перерахування коштів первісним кредитором чи сплати боргу у обсязі більшому ніж вказано позивачем. 
Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності позивача доказувати факт передачі кредитних коштів виключно первинними документами, оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою, а є фінансовою установою, а тому використання платіжних послуг і надані дані надавача таких послуг є достатнім підтвердженням надання кредиту відповідачу.
В порядку визначеному законом та договором позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Умовами п. 4.6. кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). 
З розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 25 травня 2023 року по 19 березня 2024 року, тобто в межах строку дії договору, за стандартною процентною ставкою 3 % в день, що становить 61617 грн. Разом з тим при зверненні до суду з позовом позивачем заявлена вимога про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 27600 грн, що обумовлено застосуванням програми лояльності позивача.
Також з розрахунку вбачається, відповідач не сплатив жодного платежу за кредитним договором.
Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довів відсутність заборгованості чи те, що картка на яку перераховано кошти йому не належить.
Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми закону, колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості в сукупності з іншими доказами свідчить про невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним.
Поряд з цим суд в силу принципу диспозитивності розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума визначена у позовних вимогах. 
Враховуючи викладене, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту в сумі 6900 грн та за період дії договору 27600 грн процентів за користування кредитними коштами, визначений позивачем у відповідності до умов кредитного договору.
Суд першої інстанції на вищезазначене уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, з підстав зазначених в рішенні, оскільки сторонами було узгоджено всі істотні умови договору й відповідач не надав будь-яких заперечень щодо незгоди з ними.
Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги та робить висновок про наявність підстав для її задоволення.
Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.
З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті ЦПК України).
Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються відповідача.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за звернення до суду із позовом сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн та сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн (а.с. 14,144).
За результатами розгляду апеляційної скарги таку задоволено повністю, відтак з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в судах першої та апеляційної інстанції, підлягають стягненню суми 2422,40 грн та 3633,60 грн, що разом складає 6056 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - задовольнити.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 листопада 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № № 1211-7137 від 25 травня 2023 року у розмірі 34500 грн та судовий збір пов`язаний з розглядом справи в розмірі 6056 грн. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, офіс 407) 
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова 

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук