Справа № 272/1397/25
Номер провадження 2/289/620/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором позики,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» (далі ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ») звернулось із позовом до відповідача про стягнення заборгованості з посиланням на те, що 01.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний договір №3430349 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 359 днів зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 1,99% на день. ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов'язання надавши позичальнику кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . Відповідач зобов'язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання, здійснюючи лише часткове повернення суми кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами. Останній платіж відповідач здійснив 13.04.2023 на суму 10,00 грн.
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК Профіт» було укладено договір факторингу №26102023, яким первісний кредитор відступив ТОВ «ФК Профіт» право вимоги за кредитним договором. Надалі, ТОВ «ФК Профіт» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» згідно договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025. Відповідно до Реєстру боржників заборгованість відповідача за кредитним договором №3430349 становить 51138,74 грн., яка станом на час звернення до суду складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 9989,98 грн., заборгованості за відсотками в сумі 41148,76 грн., пеня/штрафні санкції 0,00 грн.
На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованість у розмірі 51138,74 грн. та судові витрати понесені по справі: на сплату судового збору у розмірі 2422, 40 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.
Ухвалою від 07.01.2026 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду на 06.02.2026 (а.с.55), яке було відкладено в зв`язку із неявкою відповідача на 06.03.2026, про що повідомлено учасників справи, однак направлена відповідачу кореспонденція повертається до суду неврученою адресату з поміткою «адресат відсутній» (а.с.59,64), що згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, постанов Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22, від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18, від 13.05.2024 у справі № 755/4829/23) вважається належним повідомленням.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Окрім того, відповідача ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду було повідомлено шляхом доставки судової повістки на зазначену в Договорі електронну адресу відповідача (а.с.63), таким чином судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.6 на звороті).
Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної справи, причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи.
З огляду на вказане, суд з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, проводить заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, про що судом протокольно постановлено ухвалу.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 01.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №3430349 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого Товариство зобов`язалося надати Клієнту кредит на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 10000,00 грн. на споживчі (особисті) потреби, строком на 360 днів з періодичністю платежів сплати процентів у розмірі 2,00% в день (в межах всього строку кредиту) кожні 30 днів (а.с.9-18). 
Відповідно до умов кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства (п.1.1 договору).
Відповідно до п.п. 1.5.-1.6. договору орієнтовна реальна річна ставка за весь строк кредиту складає 30341,06%, а загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 82000,00 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1 договору).
Договір №3430349 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.02.2023, а також Паспорт споживчого кредиту (а.с.18 на звороті -20) підписані  ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н173.
З листа ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», адресованого ТОВ «Лінеура Україна» від 28.02.2024 вбачається, що на підставі укладеного між ТОВ «УПР» та ТОВ «Лінеура Україна» договору на переказ коштів №210222-1 від 21.02.2022 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 01.02.2023 на суму 10000,00 грн. маска картки № НОМЕР_1 (а.с.24 на звороті).
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором №3430349 від 01.02.2023, що складений кредитором ТОВ «Лінеура Україна», станом на 26.10.2023 заборгованість позичальника ОСОБА_1 становить 51138,74 грн., з яких: 9989,98 грн. заборгованість за тілом кредиту, 41148,76 грн. заборгованість по процентах (а.с.20 на звороті - 24).
Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов'язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти у розмірі 10000 грн., натомість відповідач взяті на себе за договором зобов'язання перед ТОВ «Лінеура Україна» не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв'язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача утворилась заборгованість, наявність якої відповідачем не спростовано.
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» укладено договір відступлення права вимоги №26102023 (а.с.28), відповідно до якого на умовах встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками (п. 1.1 Договору); в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами Договору складає 1170331,26 грн. (п.с. 7.1 Договору); факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі (Додаток №5 до цього Договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін (п.с. 8.1.1 Договору).
09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» та ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» укладено договір факторингу №ДО-20250909/001, відповідно до якого ТОВ «ФК Профіт», як клієнт, відступає фактору – ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» право вимоги за плату в розмірі 1007777,66 грн., до боржників, що вказані в реєстрі боржників та є додатком до цього Договору (а.с. 29-31).
На підтвердження факту відступлення права вимоги до боржників від ТОВ «ФК Профіт» до ТОВ «ФК «Сіті Колект» сторонами 09.09.2025 підписано Акт приймання-передачі Документації за договором факторингу «ДО-20250909/001 від 09.09.2025 (а.с.32 на звороті), надано копію витягу з реєстру боржників, що є Додатком №1 до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, в якому під №347 значиться боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості 51138,74 грн. (а.с.33,33а) та згідно платіжної інструкції №1 від 17.09.2025 перераховано ТОВ «ФК «Сіті Колект» на користь ТОВ «ФК Профіт» кошти в сумі 1007777,66 грн. згідно умов договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025 (а.с.32).
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що було укладено кредитний договір в електронному вигляді, яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника.
Отже, підписавши угоду одноразовим електронним ідентифікатором ОСОБА_1 добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та відсотки за користування кредитом.
Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ» є новим кредитором за кредитним договором №3430349 від 01.02.2023 на підставі укладеного договору факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.
Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано та не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем.
Так, відповідач взагалі не надав відзиву на позов та доказів того, що він договір не укладав, не отримував грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконав умови договору та не надав доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 01.02.2023 отримав кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн., однак в порушення умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої переуступлено позивачеві, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. (а.с.7 на звороті).
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 15000 грн., суд виходить з наступного.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір № 25 про надання правової допомоги від 17.10.2025 (а.с.34), Додаток №1 до Договору №25 - прайс лист вартості послуг адвоката (а.с.35), заявку про надання правової допомоги №345 від 10.11.2025 та витяг з акту про надання правової допомоги №345 від 11.11.2025 (а.с.36).
На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подавалося, хоча відповідно до положень частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов'язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності.
У своїй Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 Верховний Суд висловив позицію про те, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката не надходило.
Враховуючи викладене вище з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 81, 141, 263-265, 274-279, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» (адреса місцезнаходження: 01034, м. Київ, вул. Прорізна (Шевченківський район), буд. 11, офіс 1, код ЄДРПОУ 43950742) до  ОСОБА_1  (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ КОЛЕКТ» заборгованість за Договором № 3430349 від 01.02.2023 у розмірі 51138,74 грн. (п'ятдесят одна тисяча сто тридцять вісім грн. 74 коп.) та судові витрати : судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.), витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч грн. 00 коп.), а всього 68561,14 грн. (шістдесят вісім тисяч п`ятсот шістдесят одна грн. 14 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач та треті особи мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом 20 днів з дня вручення учасникам справи повного заочного рішення суду не подано заяву про перегляд заочного рішення або протягом 30 днів не подано апеляційні скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя  Наталія СІРЕНКО