Справа № 496/1257/26
Провадження № 1-кп/496/505/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року            м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025162250000998 від 06.12.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пасат Балтського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого в ПП «ДІАНА-М» (ЄДРПОУ 35452091), на посаді водія навантажувача, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, 

В С Т А Н О В И В:

06.12.2025 року приблизно о 07 год. 15 хв, більш точний час судом не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Петродолинське, а/д М-15 «Одеса-Рені», будучі достовірно обізнаний про наявність судових рішень про позбавлення права керування, що підтверджується притягненням його до адміністративної відповідальності, незважаючи на встановлену судом заборону на керування транспортним засобом, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання юридичних наслідків, діючи всупереч вимог чинного законодавства та ігноруючи судові рішення, що набрали законної сили, керував автомобілем ВАЗ 21063 р.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений інспекторами ВРПП ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області за порушення правил дорожнього руху, у зв`язку з технічною несправністю зовнішніх приладів водієм вказаного автомобіля. Під час перевірки за наявними базами МВС, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126 КУпАП та ч.ч.1,2 ст. 130 КУпАП, а саме:
?відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 06.01.2023 року у справі № 496/441/22, провадження за № 3/496/53/23, яка набрала законної сили 06.04.2023 року, визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 (оди) рік;
?відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 02.09.2025 року у справі № 496/4165/25, провадження за № 3/496/2529/25, яка набрала законної сили 12.09.2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.5 ст. 126 КУпАП (повторне, протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння) та відповідно до ч.2 ст. 25 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800, 00 гривень, з позбавленням волі керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу;
?відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 24.10.2025 року у справі № 496/6314/25, провадження за № 3/496/3394/25, яка набрала законної сили 04.11.2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.5 ст. 126 КУпАП (повторне, протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом) за ч.1 ст. 130 КУпАП (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння) та відповідно до ч.2 ст. 25 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40 800, 00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу; 
?відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.11.2025 року у справі № 505/6081/25, яка набрала законної сили 02.12.2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Так, ОСОБА_4 своїми діями умисно не виконав постанови суду, чим підірвав авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Таким чином,  ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне невиконанні постанови суду, що набрала законної сили.
Обвинувачений  ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України та просив призначити покарання у виді штрафу.
Суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України та дослідженням доказів на обґрунтування кваліфікації дій обвинуваченого, характеризуючих матеріалів. При цьому, суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Суд вважає, що дії обвинуваченого  ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 66 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого  ОСОБА_4 кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до нетяжкого злочину. Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має трьох неповнолітніх дітей, офіційно працевлаштований і позитивно характеризується за місцем працевлаштування, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно (заяв та скарг відносно нього не надходило). 
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, характеристику його особи, щире каяття у вчиненому, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та його наслідків, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити йому покарання в мінімальних межах санкції ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу. Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Речові докази відсутні, а витяг з інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України – АРМОР із зафіксованою інформацією з приводу адміністративних правопорушень ОСОБА_4 та адміністративні справи відносно ОСОБА_4 , які слідчим визнані, як речові докази в силу ст. 99 КПК України, є документами-доказами, тому їх слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирається.
Заходи забезпечення кримінального провадження і витрати на проведення судових експертиз у справі - відсутні.
Керуючись ст.ст. 100, 174, 349, 370, 373, 374, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.
Документи-докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 12025162250000998 від 06.12.2025 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_6