ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Справа №914/2727/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б. 
Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Стронська А.І.

за участю представників сторін:
від позивача – Подоляк О.Р.
від відповідача – Артимович А.В.

розглянувши апеляційну скаргу АТ “Укргазвидобування” від 06.12.2025 (вх. №ЗАГС 01-05/3628/25 від 0812.2025)
на рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 (суддя Березяк Н.Є., повний текст рішення виготовлено та підписано 18.11.2025) та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 
у справі № 914/2727/25
за позовом АТ “Укргазвидобування”
до відповідача ТОВ “Оранта” ЛТД
про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 1 400 240,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Акціонерного товариства «Укргазвидобування» ( далі – АТ «Укргазвидобування», позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оранта» ЛТД ( далі – ТОВ «Оранта» ЛТД, відповідач) про стягнення 1 400 240,99 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору №УГВ4742/13-20 від 16.04.2025 включив до актів приймання-передачі виконаних за таким договором робіт час очікування, пов`язаного з роботами по інспекції обладнання. Вказане призвело до безпідставної оплати позивачем на рахунок відповідача коштів в сумі 1 400 240,99 грн, які підлягають поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 у справі №914/2727/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоване відсутністю підстав для застосування ст.1212 ЦК України з огляду на те, що кошти сплачені позивачем в рамках виконання договору №УГВ4742/13-20 від 16.04.2025 та на підставі підписаних сторонами без жодних зауважень актів приймання-передачі виконаних робіт, а в матеріалах справи відсутні докази визнання таких актів або договору недійсними повністю або частково.
18.11.2025 відповідач через систему «Електронний Суд» подав Господарському суду Львівської області клопотання, яким просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Оранта» ЛТД 61 040,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Позивач подав суду заяву від 24.11.2025, якою просив відмовити відповідачу у відшкодуванні витрат на правову допомогу адвоката з огляду на неспівмірність заявленої до стягнення суми зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим ним часом на надання правової допомоги.
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у справі №914/2727/25 клопотання відповідача задоволено частково та стягнуто з АТ «Укргазвидобування» на користь ТОВ «Оранта» ЛТД 20 000,00 грн витрат на правову допомогу. В задоволенні решти вимог відповідача відмовлено.
Так, проаналізувавши подані відповідачем докази та заперечення позивача, керуючись принципами пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленої відповідачем до стягнення суми судових витрат зі складністю справи та наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
АТ “Укргазвидобування” подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 та додаткове рішення цього суду від 27.11.2025 у справі № 914/2727/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ “Укргазвидобування” до ТОВ “Оранта” ЛТД про стягнення 1 400 240,99 грн задоволити у повному обсязі, а у задоволенні заяви ТОВ “Оранта” ЛТД про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Вимоги апелянта обґрунтовані неповним дослідженням судом першої інстанції обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування у цій справі положень ст. 1212 ЦК України, оскільки включення ТОВ «Оранта» ЛТД до актів приймання-передачі виконаних робіт часу на очікування, яке пов`язане з роботами по інспекції обладнання, та виставлення відповідних рахунків на оплату не охоплюється умовами укладеного між сторонами договору №УГВ4742/13-20 від 16.04.2025. Відтак, відповідач набув кошти позивача в сумі 1 400 240,99 грн, щодо стягнення яких заявлено позов, без достатньої правової підставою. 
Окрім того, апелянт вважає, що беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у цій справі, обсяг підготовлених і поданих до суду відповідачем документів, витрачений на розгляд справи в суді час, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат і розумності їхнього розміру, стягнутий судом першої інстанції розмір витрат на професійну правничу допомогу ( 20 000,00 грн) є не обґрунтованим та не пропорційним до предмета спору та складності цієї справи. При цьому, апелянт звертає увагу суду, що поданий відповідачем акт приймання-передачі наданої правничої допомоги не деталізує кількість витраченого адвокатом часу на вчинення кожної дії.
ТОВ “Оранта” ЛТД подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 та додаткове рішення від 27.11.2025 у цій справі залишити без змін з підстав їх законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу- без задоволення.
Зокрема, відповідач зазначає, що судом першої інстанції належним чином встановлено фактичні обставини справи, оцінено подані сторонами докази, включно з актами приймання-передачі виконаних робіт, які підтверджують відповідність розрахованої вартості робіт умовам договору. Доводи позивача про неправильне застосування ст. 1212 ЦК України не відповідають дійсності, оскільки отримані відповідачем кошти є результатом виконання договірних зобов`язань та мають правову підставу. 
Окрім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено наявності підстав для відмови у відшкодуванні понесених відповідачем витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом цієї справи та неправомірності додаткового рішення суду першої інстанції.

Процесуальні дії суду у справі та вирішення процесуальних питань.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 справу №914/2727/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 апеляційну скаргу АТ “Укргазвидобування” залишено без руху з підстав, зазначених у вказаній ухвалі.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Укргазвидобування» на рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у справі №914/2727/25, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 10.02.2026.
У судовому засіданні 10.02.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом.
16.04.2020 між АТ «Укргазвидобування» ( далі - Замовник) та ТОВ «Оранта» ЛТД ( далі - Підрядник) укладено договір №УГВ4742/13-20 на виконання робіт з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» ( далі – Договір).
Відповідно до цього Договору, Плану-замовлень та узгодженого Замовником Плану робіт та Технічного завдання (Додаток №1 до Договору), Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати власними силами з використанням власних матеріалів та обладнання роботи з капітального ремонту та освоєнню нафтових та газових свердловин, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити якісно виконані роботи на умовах, передбачених Договором (п. 2.1. Договору).
Згідно з п. 3.1. Договору його загальна ціна складається з вартості всіх належним чином виконаних Підрядником і прийнятих Замовником робіт протягом строку дії Договору та становить до 73 983 241,67 грн без ПДВ.
Пунктом 3.5. Договору визначено, що при розрахунку вартості робіт застосовуються нижчезазначені сервісні ставки, розмір яких визначено в Додатку №5 до Договору, а саме:
- п. 3.5.1. Операційна ставка бригади КРС при роботі - вартість бригадо-години. До такого часу, який оплачується за операційною ставкою бригади КРС при роботі, відноситься, але не обмежується, тривалість наступних технологічно необхідних робіт: глушіння свердловини; спуско-підіймальні операції; буріння, в тому числі проробка експлуатаційної колони; райберування експлуатаційної колони; фрезерування; оправлення експлуатаційної колони; ловильні роботи, включаючи ходіння; промивання свердловини; обробка привибійної зони кислотами, ПАР та ін.; ремонтно-ізоляційні роботи; очищення забою, пласта свердловини; навантаження, розвантаження труб, штанг, обладнання; монтаж/демонтаж противикидного обладнання; монтаж/демонтаж фонтанної арматури; монтаж/демонтаж фондового свердловинного обладнання;
- п. 3.5.2. Операційна ставка бригади КРС при технологічному очікуванні - 75% вартості бригадо-години. Технологічне очікування - час, витрачений на: очікування затвердіння цементу; очікування результатів інтерпретації геофізичних досліджень; очікування результатів випробовування після зниження рівня рідини в свердловині, заміни рідини глушіння в стовбурі свердловини; очікування розподілу тиску після ОПЗ; розрядка свердловини; реагування хімічних реагентів після проведення ОПЗ; очікування прийняття рішення Замовником щодо подальшого виконання робіт на свердловині; очікування роботи, що виконується на свердловині третіми особами Замовника; очікування полімеризації; технологічний відстій; проведення робіт на кабелі або дроті (ГДС, ПВР, та ін.); проведення гідророзриву пласта; проведення колтюбінгових операцій.
Відповідно до п. 3.12. Договору Підрядник за цим Договором несе витрати при виконанні робіт з капітального ремонту нафтових та газових свердловин, на використання та утримання спеціалізованої техніки, закупівлю всіх необхідних матеріалів, обладнання та запасних частин, паливо-мастильних матеріалів, виплати заробітної плати, медичного страхування та іншого забезпечення своїм працівникам, всі встановлені податки, а так само інші виплати, передбачені законодавством України.
Порядок приймання і передачі виконаних робіт (результатів робіт) регламентується розділом 6 Договору, яким встановлено, що Підрядник не пізніше 3 (трьох) робочих днів після закінчення виконання робіт відповідно до Договору та Плану робіт передає Замовнику оформлений зі свого боку Акт приймання-передачі виконаних робіт (Додаток №11 до Договору) в двох ідентичних примірниках, Розрахунок тривалості капітального ремонту свердловини (Додаток №13 до Договору), іншу документацію, що підтверджує виконані роботи, в тому числі, визначену Технічним завданням, що є Додатком №1 до цього Договору, та документацію, вказану в Додатку №4 до цього Договору.
Згідно з п. 9.1.5. Договору Підрядник зобов`язаний забезпечити виконання робіт у повній відповідності з узгодженим Замовником і затвердженим Підрядником Планом робіт на кожну свердловину, надання Послуг відповідно до технологічних регламентів на проведення процесів і операцій по ремонту свердловин на підставі План-замовлення.
Відповідно до п. 9.1.6. Договору на підставі затвердженого Замовником Плану-замовлення Геологічні і Технічні служби Підрядника формують і погоджують із Замовником детальний поопераційний (про-нормований) План робіт на проведення КРС. При формуванні Плану робіт Підрядник повинен пропонувати оптимальні технологічні рішення, необхідні для успішного надання Послуг по капітальному ремонту свердловин.
Пунктом 3.1 Додатку № 1 до Договору визначено, зокрема, що Підрядник за свій рахунок надає, встановлює, підтримує в належному робочому стані, інспектує, ремонтує та замінює, де необхідно, обладнання Підрядника. Крім того, Підрядник, забезпечує поставку всіх запасних частин і матеріалів, необхідних для технічного обслуговування обладнання Підрядника.
Згідно з п. 12.1.4. Договору Підрядник повинен забезпечувати керівництво за виконанням робіт, всіх відповідних зобов`язань по Договору та технологічних операцій. Це включає надання компетентного персоналу, а також надання, експлуатацію, технічне обслуговування та ремонт всього необхідного обладнання, включаючи все допоміжне і додаткове обладнання. Підрядник бере на себе всі зобов`язання, відповідальність і права відповідно до умов цього Договору.
На виконання умов Договору між сторонами були підписані наступні Акти приймання-передачі виконаних робіт:
1. Акт приймання-передачі виконаних робіт №5 від 31.08.2020 по свердловині №85 Яблунівського НГКР на загальну суму з ПДВ 6 625 851,38 грн з розрахунком тривалості капітального ремонту свердловини, відповідно до якого Підрядником були виконані наступні роботи:
- Робота бригади КРС (100%) в кількості 607,75 на загальну суму 5 289 801,30 грн без ПДВ.
- Технологічне очікування (75 % бригади КРС) в кількості 35,50 на суму 231 741,52 грн без ПДВ.
2. Акт приймання-передачі виконаних робіт №11 від 31.12.2020 по свердловині №72 Валюхівського НГКР на загальну суму з ПДВ 7 585 457,40 грн з розрахунком тривалості капітального ремонту свердловини, відповідно до якого Підрядником були виконані наступні роботи:
- Робота бригади КРС (100%) в кількості 685,75 на загальну суму 5 968 706,28 грн без ПДВ;
- Технологічне очікування (75 % бригади КРС)в кількості 54,00 на суму 352 508,22 грн без ПДВ.
3. Акт приймання-передачі виконаних робіт №13 від 28.02.2021 по свердловині №72 Валюхівського НГКР на загальну суму з ПДВ 5 499 782,76 грн з розрахунком тривалості капітального ремонту свердловини, відповідно до якого Підрядником були виконані наступні роботи:
- Робота бригади КРС (100%) в кількості 433,00 на загальну суму 3 768 793,03 грн без ПДВ;
- Технологічне очікування (75 % бригади КРС) в кількості 124,75 на суму 814 359,27 грн без ПДВ.
АТ «Укргазвидобування» оплатило виконані Підрядником роботи за вказаними вище актами, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №333678 від 01.10.2020, №369369 від 28.01.2021 та №386476 від 25.03.2021 ( з призначенням платежу «оплата за нафтогаз. послуги зг. дог.№УГВ4742/13-20 від 16.04.2020»).
Як стверджує позивач, у зв`язку з включенням відповідачем до актів приймання-передачі виконаних робіт часу, витраченого на очікування, пов`язане з проведенням інспекції обладнання, що не передбачено умовами Договору, загальну вартість робіт завищено на суму 1 400 240,99 грн.
З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу №87.1-87-1-1332 від 13.02.2025 про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 1 400 240,99 грн.
Відповіддю №133 від 12.03.2025 відповідач повідомив, що вважає зазначену вимогу необґрунтованою, а сплачені АТ «Укргазвидобування» грошові кошти такими, що отримані Підрядником за наявності достатніх правових підстав.
Вказані обставини слугували підставою для звернення АТ «Укргазвидобування» до суду з позовом у даній справі про стягнення з ТОВ «Оранта» ЛТД 1 400 240,99 грн безпідставно отриманих коштів в порядку ст.1212 ЦК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно із частинами1,2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до ст.1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини 1 статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Якщо ж зобов`язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов`язання).
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Якщо майно набуте на підставі правочину, статтю 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або її не було взагалі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25.09.2024 у справі № 201/9127/21).
Як встановлено судом вище, між сторонами у цій справі виникли договірні правовідносини на підставі Договору (№УГВ4742/13-20 від 16.04.2020 на виконання робіт з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування»).
На виконання умов Договору відповідач виконав роботи, а позивач їх прийняв без жодних зауважень та застережень, що підтверджується наявними в матеріалах справи Актами приймання-передачі виконаних робіт №5 від 31.08.2020 на суму 6 625 851,38 грн, № 11 від 31.12.2020 на суму 7 585457,40 грн та № 13 від 28.02.2021 на суму 5 499 782,76 грн. Вказані обставини сторонами не заперечуються.
Відповідно до п.1.1 Договору акт-приймання-передачі виконаних робіт - документ, який складається Підрядником та, у разі підписання сторонами, підтверджує виконання та прийняття обумовленого сторонами етапу або частини робіт, підписаний уповноваженими представниками Замовника і Підрядника і скріплений печатками сторін (за наявності), після чого є підставою для виставлення рахунку-фактури Підрядником і оплати відповідного етапу або частини виконаних робіт.
АТ «Укргазвидобування» оплатило виконані Підрядником роботи за вказаними вище Актами приймання-передачі виконаних робіт, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №333678 від 01.10.2020, №369369 від 28.01.2021 та №386476 від 25.03.2021 з призначенням платежу «оплата за нафтогаз. послуги зг. дог.№УГВ4742/13-20 від 16.04.2020».
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач отримав кошти, в тому числі в сумі 1 400 240,99 грн щодо стягнення яких заявлено позов у цій справі, на виконання Договору.
В матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними Договору або Актів приймання-передачі виконаних робіт повністю або в частині, вимога про визнання їх недійсними позивачем не заявлялись.
Зважаючи на викладені обставини та встановлену ст.204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1 400 240,99 грн безпідставно одержаних коштів на підставі ст.1212 ЦК України .
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на викладене вище.
Щодо додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у цій справі колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п.12 ч. 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
За змістом п. 1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
За змістом ч.4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи, а саме 40 000, 00 грн.
У визначений ч.8 ст. 129 ГПК України строк відповідачем подано суду першої інстанції клопотання про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 61 040,00 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до клопотання додано: договір про надання правничої допомоги №13/09 від 12.09.2025, укладений між ТОВ «Оранта» ЛТД (клієнт) та адвокатом Артимович А.В. ( далі – Договір); акт приймання-передачі надання правничої допомоги №1 від 18.11.2025 до Договору; платіжну інструкції №9075 від 18.11.2025.
Відповідно до п. 1.1. Договору предметом такого є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту, в тому числі під час розгляду у Господарському суді Львівської області справи №914/2727/25. 
Відповідно до п. 3.1. Договору за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі, який зазначається в акті приймання-передачі надання правничої допомоги.
Згідно з п. 3.6. Договору гонорар адвоката визначається виходячи з наступних умов:
- 35 000,00 грн за вивчення матеріалів справи №914/2727/25, вкл. аналіз договору УГВ4742/13-20 на виконання робіт з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» від 16.04.2020 та додатків, підготовка відзиву на позовну заяву у справі № 914/2727/25 та заперечення на відповідь на відзив (за необхідності);
- 5000,00 грн за представництво інтересів клієнта безпосередньо у підготовчому судовому засіданні; 7000,00 грн за представництво інтересів клієнта у судовому засіданні з розгляду справи по суті;
- гонорар «успіху» у розмірі 1 % від ціни позову у справі № 914/2727/25, який сплачується клієнтом у випадку прийняття рішення судом першої інстанції на користь клієнта (незалежно від подальшого оскарження рішення суду позивачем у справі);
- клієнт сплачує адвокату також інші понесені ним витрати, якщо такі були погоджені сторонами у відповідному акті про надану правничу допомогу.
Відповідно до акта приймання-передачі надання правничої допомоги №1 від 18.11.2025 до Договору відповідачу надано правничу допомогу на суму 61 040,00 грн, а саме:
- вивчення матеріалів справи № 914/2727/25, вкл. аналіз договору УГВ4742/13-20 на виконання робіт з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» від 16.04.2020 року та додатків; підготовка відзиву на позовну заяву у справі №914/2727/25 та заперечення на відповідь на відзив; участь у судових засідання (підготовчому судовому засіданні та судовому засіданні із розгляду справи, вкл. доїзд) - 47 040,00 грн;
- гонорар «успіху» - 1 % (один відсоток) від ціни позову - 14 000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що інтереси відповідача у ційсправі представляла адвокат Артимович А.В., яка діяла на підставі ордера серії ВС №1405718 від 08.10.2025.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху".
В зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок сплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Верховний Суд у постанові від 15.09.2022 у справі №915/294/21 дійшов висновку про те, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат у формі "гонорару успіху" заявлена до стягнення сума гонорару успіху повинна оцінюватись на предмет її пропорційності, необхідності, неминучості порівняно з фактично понесеними витратами на правничу допомогу, суд повинен виходити з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатським бюро та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи.
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Розглядаючи клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу, враховуючи заперечення позивача щодо стягнення таких витрат та складність справи, суд першої інстанції додатковим рішенням від 27.11.2025 у цій справі стягнув з позивача на користь відповідача 20 000 грн витрат на правову допомогу, а в решті вимог відповідача відмовив.
Додаткове рішення суду першої інстанції у даній справі в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу сторонами не оскаржується, а тому знаходиться поза межами апеляційного перегляду в розумінні ч.4 ст. 269 ГПК України.
Позивач у апеляційній скарзі просить відмовити відповідачу у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну допомогу у повному обсязі, однак не наводить відповідних підстав.
При цьому, судом апеляційної інстанції відхиляється покликання апелянта на те, що поданий відповідачем акт приймання-передачі наданої правничої допомоги не деталізує кількість витраченого адвокатом часу на вчинення кожної дії, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Інші наведені позивачем у апеляційній скарзі доводи стосуються невідповідності визначеного відповідачем розміру витрат на професійну допомогу зазначеним вище критеріям співмірності.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям, оскільки за змістом ч.6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, колегія суддів зазначає, що принцип співмірності є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру, принципу співмірності тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, зважаючи, зокрема, на подані позивачем заперечення значно зменшив заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу. Скаржник не обґрунтував в чому саме полягає завищення та неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу, які стягнув суд першої інстанції.
Беручи до уваги наведені вище правові норми, надавши оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених ним витрат, приймаючи до уваги складність даної справи, виходячи з критеріїв обґрунтованості, пропорційності (співмірності) до предмета спору, справедливості та розумності таких витрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та співмірності з виконаною роботою.
Доводи скаржника не спростовують фактів, покладених в основу додаткового рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у справі №914/2727/25.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у цій справі відповідають матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваних рішень немає.
Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ 
1. Апеляційну скаргу АТ “Укргазвидобування” від 06.12.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/3628/25 від 0812.2025) залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 13.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2025 у справі №914/2727/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 16.02.2026

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя  Орищин Г.В.