Справа № 380/24591/25 
Провадження № 2-а/450/16/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Кукси Д.А.
секретаря судового засідання Глинської У.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Пустомити адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправної та скасування постанови,- 

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом та просив поновити строк на оскарження Постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі серії АВ №00008085 від 25.09.2025 року по т/з Volvo FH д.н.з. НОМЕР_1 винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті п. Солов?янчик С.І.; визнати протиправною та скасувати Постанову по справі про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі серії АВ N?00008085 від 25.09.2025 року по т/з Volvo FH д.н.з. ВС4120ТP винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті п. Солов?янчик С.І; закрити справу про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування адміністративного позову покликається на те, що позивач 26.11.2025 через застосунок «ДІЯ» дізнався про відкриття Пустомитівським районним відділом державної виконавчої служби чотирьох виконавчих проваджень №79680682 щодо стягнення 19200,00 грн.; №79680850 щодо стягнення 19200,00 грн.; №79680937 щодо стягнення 19200,00 грн. та №79680991 щодо стягнення 19200,00 грн. Разом, усі його, банківські рахунки заблоковано на суму понад 76800,00 грн. З інформації, наданої державним виконавцем Пустомитівської ДВС, а також за допомогою сервісу перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі з`ясувалося, що вищевказані виконавчі провадження відкриті за наслідками накладених та згодом подвоєних штрафів Державної служби України з безпеки на транспорті, а саме: Постанова АВ 00008082 від 25.09.2025 року, т/з Volvo FH д.н.з. НОМЕР_1 - штраф 8500,00 грн.; Постанова АВ 00008085 від 25.09.2025 року, т/з Volvo FH д.н.з. НОМЕР_1 - штраф 8500,00 грн.; Постанова АВ 00008095 від 25.09.2025 року, т/з Volvo FH д.н.з. НОМЕР_2 - штраф 8500,00 грн.; Постанова АВ 00008087 від 25.09.2025 року, т/з Scania PRT д.н.з. НОМЕР_3 - штраф 8500,00 грн.
3 Постанови АВ 00008085 від 25.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП вбачається, що на відрізку автодороги дороги H-09 за с. Давидів, Львівського р-ну, Львівської області (gps: 49.73230198, 24.17387791) пристроєм WIM46 - системи моніторингу ваги вантажного транспорту у русі зафіксовано перевищення висоти належних мені транспортних засобів на більш, як 2%, та, як цього вимагає.
Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки належні йому транспортні засоби (Volvo FH та Scania з напівпричепами) протягом усього 2025 року щоденно здійснюють перевезення твердих побутових відходів за сталим маршрутом м. Львів - с. Скобичівка - м. Львів та регулярно проходять через відповідний пункт габаритно-вагового контролю. При цьому фіксація порушень має вибірковий характер, що свідчить про можливу некоректність роботи системи WIM. Висота транспортних засобів не перевищує допустимі норми, конструкційні зміни до них не вносилися, а характер вантажу (однорідні тверді побутові відходи) не може впливати на зміну габаритів.
Крім того, існують обґрунтовані сумніви щодо достовірності вимірювань, оскільки відповідачем не надано доказів належної повірки та справності технічного засобу WIM, що є обов`язковим відповідно до вимог законодавства у сфері метрології. Відсутність таких доказів ставить під сумнів правомірність винесеної постанови.
Позивач також зазначає, що про існування постанов він дізнався лише 26.11.2025 після відкриття виконавчих проваджень, оскільки жодних постанов чи повідомлень раніше не отримував з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з неналежною доставкою поштової кореспонденції, що підтверджується відповіддю відділення Укрпошти. Відтак строк на оскарження було пропущено з поважних причин.
З метою досудового врегулювання спору 27.11.2025 позивач звернувся зі скаргою до Державної служби України з безпеки на транспорті з вимогою скасувати постанови та надати документи щодо повірки відповідного технічного засобу, однак у задоволенні скарги було відмовлено без надання належних доказів правомірності прийнятих рішень.
Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування правомірності рішень суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, проте останнім не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення правопорушення та справності технічного засобу фіксації.
З огляду на викладене, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку на оскарження, поновити його, визнати протиправними та скасувати відповідні постанови, а також захистити його права та законні інтереси.
02.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю. В обґрунтування зазначає, що відповідно до постанови серії АВ №00008085 від 25.09.2025 встановлено, що 06.09.2025 о 10:12 на автодорозі Н-09 (км 430+200, Львівська область) зафіксовано рух транспортного засобу VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативної висоти на 5,500% (0,22 м) при допустимій нормі 4 м, що є порушенням пункту 22.5 Правил дорожнього руху України та підпадає під відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою сертифікованого технічного засобу WIM 46, який має відповідні документи про повірку та калібрування. За результатами фіксації позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу у розмірі 8500 грн.
Законодавством України, зокрема Законами «Про дорожній рух» та «Про автомобільні дороги», передбачено, що рух транспортних засобів із перевищенням габаритно-вагових норм допускається виключно за наявності відповідного дозволу. Відповідно до пункту 22.5 ПДР України встановлено чіткі обмеження щодо габаритів транспортних засобів, зокрема максимально допустима висота становить 4 метри.
Фіксація правопорушення здійснена відповідно до Порядку №1174, який регламентує функціонування автоматичних пунктів габаритно-вагового контролю. Система забезпечує автоматичне вимірювання параметрів транспортного засобу, фіксацію фото- та відеоданих, формування метаданих та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи із захистом від втручання. Такий механізм унеможливлює вплив людського фактору та забезпечує об`єктивність фіксації порушень.
На підставі отриманих даних автоматично формується інформаційний файл, який містить усі необхідні відомості про транспортний засіб, його параметри та обставини правопорушення. Зокрема, зафіксовано висоту транспортного засобу 4,27 м (з урахуванням похибки – 4,22 м), що підтверджує перевищення встановленої норми. Розрахунок перевищення здійснено відповідно до встановленої формули та з урахуванням допустимої похибки вимірювального приладу.
Постанова містить усі необхідні реквізити, передбачені статтею 283 КУпАП та Порядком №1174, зокрема відомості про обставини правопорушення, технічний засіб фіксації, параметри транспортного засобу, а також посилання на вебресурс для ознайомлення з фото- та відеоматеріалами.
Відповідно до статті 14-3 КУпАП відповідальність за правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, несе особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Дані про таку особу отримуються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автоматично та не можуть бути змінені чи поставлені під сумнів.
Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення або наявність підстав для звільнення від відповідальності.
Таким чином, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, прийнятою з дотриманням вимог чинного законодавства та підтверджує наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
З огляду на викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.
22.12.2025 ухвала про передачу адміністративної справи до іншого адміністративного суду; 03.02.2026 супровідний з додатками; 05.02.2026 ухвала про відкриття провадження у справі; 02.03.2026 відзив на позовну заяву; 03.03.2026 клопотання.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилася, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву зазначив про розгляд справи без участі представника відповідача. 
Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 29.05.2025, ТСЦ 4546 вбачається, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volvo FН д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу №01649-00711-25 від 04.06.2026 транспортний засіб Volvo FН д.н.з. НОМЕР_1 після технічного контролю визнано технічно справним.
Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 від 25.09.2025 серії АВ № 00008085 встановлено, що 06.09.2025 о 10 год 12 хв., за адресою Н-09, км 430+200, Львівська обл., зафіксовано транспортний засіб марки VOLVO FH, д.н.з. НОМЕР_5 , відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України загальної висоти транспортного засобу на 5,500% (0.22 м.) при дозволеній максимальній фактичній висоті 4 м., відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Оскаржувана постанова підписана із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, а відповідні докази розміщені на офіційному вебсайті Укртрансбезпеки, доступ до яких забезпечується за ідентифікатором, зазначеним у постанові (H6aS7ej30CZpV).
Вказане правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу WIM 46, GPS 49.73230198, 24.17387791. Чинність і справність цього засобу на момент фіксації порушення підтверджується свідоцтвами про повірку № 23-21/000197 (дійсне до 30.09.2025), № 35-02/3923 (дійсне до 26.09.2025) та сертифікатом калібрування № UA/232/240930/000628 (дійсний до 29.09.2025).
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Частиною 2 ст. 132-1 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у випадку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.
Санкцією ч. 2 ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність у виді штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.
Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові КМУ від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», зокрема це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Судом встановлено, що максимально дозволена фактична висота транспортного засобу зазначено у оскаржуваній разом з посиланням на п.22.5 Правил дорожнього руху України (4м). 
Отже, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України на час виникнення спірних правовідносин доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. 
Матеріалами справи підтверджується, що перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. 
Оскільки, участь у дорожньому русі транспортних засобів, габаритні параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, висота транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
У відзиві представника відповідача наведено розрахунок відсоткового перевищення висоти транспортного засобу, який становить 5,500% (220 мм), та здійснений відповідно до затвердженої формули на підставі фактично зафіксованих параметрів транспортного засобу марки Volvo FH, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Зокрема, встановлено: кількість осей - 5; спарені колеса - на 2, 3 та 4 осях; відстані між осями: 1–2 - 3770 мм, 2-3 - 6180 мм, 3-4 - 1310 мм, 4-5 - 1310 мм; навантаження на осі: 1 - 7050 кг, 2 - 14250 кг, 3 - 6500 кг, 4 - 6200 кг, 5 - 6500 кг; загальна маса - 40500 кг; габарити: висота - 4,27 м, ширина - 2,57 м. Водночас, з урахуванням допустимої похибки вимірювання, визначено загальну висоту на рівні 4,22 м. Розрахунок перевищення здійснено за формулою: ((4270 – 4000 – 50) / 4000) ? 100 = 5,500% (220 мм), що підтверджує перевищення нормативно допустимої висоти.
Даний розрахунок стороною позивача не спростовано.
Щодо доводів позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності як фізичної особи-підприємця, суд зазначає таке.
Відомості, які враховуються під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надаються з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, ведення якого здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС. У зв`язку з цим суб`єкт відповідальності у справах про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, визначається належним чином, оскільки інформація про відповідальну особу (власника або належного користувача транспортного засобу) надходить до уповноваженого органу автоматично, не може бути змінена та не підлягає сумніву.
Відповідно до Порядку ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, до нього вносяться відомості про транспортні засоби, що підлягають державній або відомчій реєстрації, а також дані про їх власників (співвласників) або належних користувачів, які згідно зі статтею 14-3 та частиною другою статті 132-1 КУпАП є суб`єктами адміністративної відповідальності. Саме ці відомості використовуються уповноваженою посадовою особою при розгляді справи.
Таким чином, оскільки транспортний засіб Volvo FH, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію № НОМЕР_4 , саме він обґрунтовано вказаний суб`єкт адміністративної відповідальності.
Щодо доводів позивача про некоректність роботи пристрою WIM 46 як системи моніторингу габаритно-вагових параметрів транспортних засобів, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. 
Положеннями пункту 12 Порядку № 1174 врегульовано, що автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи. 
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (пункт 14 Порядку фіксації адміністративних правопорушень).
Згідно пункту 15 Порядку № 1174 метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за осями транспортного засобу (номер осі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на осі); фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку; відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). 
Під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних (пункт 10 Порядку № 1174).
Таким чином, фіксація правопорушення здійснювалася в автоматичному режимі із застосуванням сертифікованого технічного засобу WIM 46, який на момент вчинення правопорушення мав чинні свідоцтва про повірку та сертифікат калібрування, що підтверджує його придатність до використання та відповідність вимогам законодавства у сфері метрології. Дані, отримані з цього засобу, формуються автоматично, передаються до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих та проходять перевірку на цілісність і достовірність, що унеможливлює втручання в процес вимірювання чи спотворення результатів.
Крім того, визначення габаритних параметрів транспортного засобу здійснюється з урахуванням допустимої похибки вимірювання, що прямо передбачено нормативними актами, а розрахунок перевищення проведено за встановленою формулою. 
Матеріали справи містять повний обсяг технічних даних (включаючи габарити, навантаження на осі, кількість осей, фотоматеріали), які узгоджуються між собою та підтверджують факт перевищення нормативно допустимої висоти.
Отже, твердження позивача про некоректність роботи пристрою є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.
Інші доводи та твердження сторони позивача щодо неправомірності спірної постанови та її невідповідності нормам чинного законодавства, не спростовують правомірність винесення оскаржуваної постанови.
Слід також вказати, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, з досліджених під час судового розгляду матеріалів справи, зокрема оскаржуваної постанови, встановлено те, що така відповідає вимогам чинного законодавства, винесена з дотриманням встановленої процедури на підставі належних та допустимих доказів уповноваженою особою. Крім того, стягнення, призначене органом який виніс постанову, визначено в межах санкції відповідної статті КУпАП, з врахуванням фактичних обставин справи. Таке стягнення відповідає засадам його призначення.
За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладені доводи та мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є правомірною, а законні підстави для її скасування, як того просить позивач, відсутні, тому відсутні законні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 5, 9, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, - 

у х в а л и в:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправної та скасування постанови,– відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 », РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, код ЄДРПОУ 39816845, 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51.

Суддя: Д. А. Кукса