ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 р.	Справа № 440/608/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
за участю секретаря судового засідання Григоренко І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції А.Б. Головко) від 18.11.2025 року (повний текст складено 01.12.26 року) по справі № 440/608/25
за позовом ОСОБА_1 
до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури
третя особа Адвокат Покотило Марина Борисівна
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката Покотило М.Б.;
визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.12.2024 № ХІІ-008/2024 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 ;
зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Полтавської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 25.07.2024, яка зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області 25.07.2024 за вих № 65/7-24 щодо притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її права зайняття адвокатської діяльності.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що спірні рішення прийняті за повної невідповідності висновків комісії обставинам, які мали місце; без врахування аргументів, викладених ОСОБА_1 та підтверджених документально; - без належного з`ясування істотних для вирішення заяви обставин у самого ОСОБА_1 (особистого з ним безпосереднього спілкування членами комісії); - хибного висновку про наявність виключно "корпоративного конфлікту", що спричинило абсолютну поверховість вивчення суті конфлікту; з грубим порушенням приписів Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, Правил адвокатської етики. Зазначав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не існує оформлених правовідносин, на підставі яких ОСОБА_2 захищала інтереси ОСОБА_1 у адміністративних справах № 761/41980/23, № 761/41982/23, № 761/14602/23. Звертав увагу, що Покотило М.Б. офіційно представляє інтереси як захисник обвинувачених у кримінальній справі № 753/5318/23 (кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 12022100020001475 від 01.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних порушень, передбачених частиною 3 статті 358, частиною 3 статті 201-2 Кримінального кодексу України). Вважає, що у адвоката ОСОБА_2 виникав конфлікт інтересів у різних справах щодо обставин перевезення товарів (предметів) воєнного призначення через митницю. Підкреслював, що позивач не приймав жодної участі в укладанні договорів на поставку товарів (предметів) воєнного призначення, тобто не вчиняв жодних кримінальних (адміністративних) правопорушень, що явно суперечить інтересам інших фігурантів (справжніх підзахисних) адвоката ОСОБА_2 .
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.04.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області, Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 року про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката Покотило М.Б., залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи № 440/608/25 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційної дисциплінарної комісії адвокатури від 14.12.2024 № ХІІ-008/2024 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 ; зобов`язання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 25.07.2024, яка зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області 25.07.2024 за вих № 65/7-24 щодо притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її права зайняття адвокатської діяльності.
Вказана ухвала залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року по справі № 440/608/25 в задоволенні позовних вимог, які були предметом судового розгляду, відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що правові позиції Верховного Суду, на які посилається суд першої інстанції, стосуються виключно ситуації, коли уже відкрита дисциплінарна справа і по ній ухвалено рішення по суті, після здійснення повної процедури розгляду (по регламенту ст.40 Закону) в рамках такої дисциплінарної справи. Зазначає, що дійсно, вища судова інстанція акцентує тезу про наявність у КДКА/ВКДКА дискреційних повноважень в частині правової оцінки «відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності». Проте, в даному випадку, суд першої інстанції застосовує нерелевантні правові позиції Верховного Суду, оскільки вказані висновки випливають не з ситуації, коли дисциплінарне провадження ще не відкрито. Зазначає, що ні ВКДКА (як і КДКА), ні суд не взяли до уваги, що, навіть відповідно до процедури, встановленої відповідними нормативними актами, правова оцінка явно виражених фактів, про які йдеться у скарзі та адміністративному позові (конфлікт інтересів/порушення правил адвокатської етики - представництво осіб з діаметрально протилежними процесуальними інтересами, непідтвердженість повноважень адвоката, фактичне усунення ОСОБА_1 від участі в трьох адміністративних справах, ненадання до суду адвокатом ОСОБА_2 основних/засадничих доказів) по суті не була здійснена.
Від відповідачів у справі до суду надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони наполягають на законності рішення суду першої інстанції, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиви на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.07.2024 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії адвоката ОСОБА_2 , у зв`язку з порушенням вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 року відмовлено в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_2 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2752 від 09.04.2019 року).
За наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 , Вищою кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури прийнято рішення № ХІІ-008/2024 від 14.12.2024 року, яким скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 залишено без змін.
Не погодившись із вказаними рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог у справі не надав жодних належних та допустимих доказів протиправності оскаржуваного рішення, в свою чергу, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого рішення.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначені в Законі України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 33 Закону № 5076-VI адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку.
Відповідно до ст. 34 Закону № 5076-VI підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом. Не є підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності винесення судом або іншим органом рішення не на користь його клієнта, скасування або зміна судового рішення або рішення іншого органу, винесеного у справі, в якій адвокат здійснював захист, представництво або надавав інші види правової допомоги, якщо при цьому не було вчинено дисциплінарного проступку.
Згідно зі ст. 36 Закону № 5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).
Відповідно до ст. 37 Закону № 5076-VI дисциплінарне провадження складається з таких стадій: 1) проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката; 2) порушення дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи; 4) прийняття рішення у дисциплінарній справі.
Приписами ч. 2 ст. 38 Закону № 5076-VI визначено, що член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань.
Під час проведення перевірки член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури має право опитувати осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань, фізичних осіб необхідну для проведення перевірки інформацію, крім інформації з обмеженим доступом.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, фізичні особи, яким надіслано запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, зобов`язані не пізніше десяти робочих днів з дня отримання запиту надати відповідну інформацію, копії документів.
Відмова в наданні інформації на запит члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, передбачену законом.
За результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.
Приписами ч. 2 ст. 39 Закону № 5076-VI визначено, що рішення про порушення дисциплінарної справи з визначенням місця, дня і часу її розгляду чи про відмову в порушенні дисциплінарної справи надсилається або вручається під розписку адвокату та особі, яка ініціювала питання про дисциплінарну відповідальність адвоката, протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. До рішення про порушення дисциплінарної справи, яке надсилається або вручається адвокату, додається довідка члена дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, складена за результатами перевірки.
Згідно з ч. 1 ст. 41 Закону № 5076-VI за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймає рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку і застосування до нього дисциплінарного стягнення або про закриття дисциплінарної справи. Рішення дисциплінарної палати приймається більшістю голосів від її загального складу, крім рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю, яке приймається двома третинами голосів від її загального складу.
Рішення у дисциплінарній справі має бути вмотивованим. Під час обрання виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, його наслідки, особа адвоката та інші обставини.
З матеріалів справи вбачається, що спір у цій справі виник у зв`язку з ухваленням першим відповідачем рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката, яке він мотивував відсутністю в діях адвоката ознак дисциплінарного проступку, передбаченого Законом № 5076-VI. Надалі, це рішення залишене без змін другим відповідачем.
Судовим розглядом встановлено, що 25.07.2024 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії адвокатки ОСОБА_2 у зв`язку з порушеннями вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Скаржник зазначив, що в період часу з 21 жовтня 2020 року по 31 травня 2023 року працював на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю» УКРТЕХАГРО», засновниками якого на той час були ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
15.07.2024 року з застосунку «Дія» дізнався про відкриття стосовно нього виконавчого провадження № 75453309 за несплату штрафу в сумі 30951,75 гривень. З ресстру судових рішень встановив, що відносно нього відкрито три адміністративні справи: № 761/41980/23, № 761/41982/23 та № 761/14602/23 за порушення митних правил за ст. 485 Митного кодексу України у яких його інтереси представляла адвокатка Покотило М.Б. з якою він ніколи не бачився та не спілкувався. Так, адвокатка Покотило М.Б. в період часу з 2022 по 2024 роки приймала участь у судових засіданнях Шевченківського районного суду м. Києва, як його представник в адміністративних справах Окрім цього, адвокатка Покотилю М.Б, здійснює захист ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, яке стосується тих же подій за яких його притягнуто до адміністративної відповідальності, що викликає сумніви у сумлінності адвокатки Покотило М.Б.
У додатковому поясненні до скарги ОСОБА_1 зазначив, що в договорі про надання правничої допомоги не його підпис, судовий збір у справі № 761/41982/23 він не сплачував.
На підставі цього скаржник вважає, що ОСОБА_2 порушила вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та просив притягнути її до дисциплінарної відповідальності та позбавити права зайняття адвокатською діяльністю.
В свою чергу, за змістом рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 вбачається, що надаючи оцінку діям адвокатки ОСОБА_2 дисциплінарна палата КДКА Полтавської області дійшла до наступних висновків: 16 червня 2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Федоринин, Покотило та партнери» в особі керуючого бюро Покотило М.Б. укладено договір про надання правничої допомоги предметом якого є ведення в інтересах клієнта усіх судових справ у судових органах (усіх загальної юрисдикції у тому числі кримінальні провадження, справи про адміністративні правопорушення, адміністративні справи, господарські та цивільні справи з усіма правами, які за законом належать позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, заявнику, свідку. За пунктом 4.1. Договору договір набирає чинності та діє протягом необмеженого строку. Договір про надання правничої допомоги підписано сторонами Договору без застережень.
У своєму поясненні адвокатка Покотило М.Б. зазначила, що в червні 2023 року до неї звернувся її клієнт ОСОБА_3 , який повідомив про те, що за результатом спілкування між ним та його товаришем та колегою по бізнесу - Байцурою М.А. було прийнято рішення про залучення адвоката задля представництва інтересів останнього під час розгляду адміністративного протоколу про порушення митних правил (справа № 761/14602/23) в суді. Адвокатка Покотило М.Б. підготувала проект договору про надання правничої допомоги з ОСОБА_7 , який переслала Остапенку А.В., а той в свою чергу, переслав Байцурі М.А. Невдовзі, на один із месенджерів вона отримала скан договору з підписом Байцури М.А., а згодом оригінал договору, який надійшов Новою поштою за ТТН № 59000982843424. Отже отримала від Байцури М.А. повноваження на представництво його інтересів. Твердження Бацури М.А. про відсутність укладеного між ними договору про надання правничої допомоги є неправдивими.
У своїй заяві до КДКА Полтавської області Остапенко Андрій Валентинович, справжність підпису якого засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бердніком Ю.Л. 08.08.2024 року, заресстровано в ресстрі за № 1407 зазначив, що на початку літа 2023 року ОСОБА_1 повідомив його про те, що відносно нього складено протокол про порушення митних правил № 0017 126000.23 Координаційно-моніторинговою митницею Держмитслужби, як на директора ТОВ « Укртехагро». Він запропонував ОСОБА_1 укласти договір про надання правничої допомоги з адвокаткою Покотило М.Б., яка до цього вже готувала ряд проектів відповідей на запити митниць, які надходили ТОВ « Укртехагро» та була обізнана у фактичних обставинах справи. Після цього адвокатка Покотило М.Б. підготувала проект договору про надания правничої допомоги ОСОБА_1 , якій він ін переслав останньому та повідомив, що оригінал підписаного договору слід направити адвокатці Покотило М.Б. на поштове відділення «Нової Пошти» № 82 у м. Києві. Після цього Байцур М.А. надіслав йому скан підписаного договору про вадання правничої допомоги з адвокаткою Покотило М.Б. та повідомив про направлення оригіналу договору про надання правничої допомоги ОСОБА_2 (ТТН «Нової Пошти» 59000982943424).
16.11.2023 року ОСОБА_1 повідомив його про надходження до Шевченківського районного суду м. Києва складених на нього двох протоколів про порушення митних правил та надіслав скріни зі справи у застосунку »Дія». Усі подальші дії з представництва інтересів ОСОБА_8 у суді узгоджувалися з ним особисто. Подання скарги на дії адвокатки Покотило М.Б. пов`язує з корпоративним конфліктом, через що його було усунуто від керівництва ТОВ «Укртехагро».
На підтвердження зазначених фактів до пояснення адвокатки Покотило М.Б. приєднано копію експрес-накладної «Нової Пошти» 59000982943424 від 16.06.2023 року у якій зазначено: Відправник приватна особа ОСОБА_9 , одержувач приватна особа ОСОБА_2 , копії повідомлень та фото повідомлень у месенджері, які містять інформацію, яка підтверджує відомості зазначені адвокаткою Покотило М.Б. та ОСОБА_3 .
З огляду на твердження скаржника ОСОБА_1 , який заперечує укладання договору про надання правничої допомоги з АО» «Федоришин, Покотило та партнери» дисциплінарна палата КДКА Полтавської області врахувала представлені докази на спростування його тверджень та вимоги пункту 3 частини 2 статті 27 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у відповідності до яких до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Отже договір про надання правничої допомоги укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Федоришин, Покотило та партнери» дійсний, оскільки докази на його оспорення не представлені.
Адвокатка Покотило М.Б. здійснювала представництво інтересів ОСОБА_1 у трьох справах, які перебували у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва: № 761/41980/23, № 761/41982/23 та № 761/14602/23. У справах № 761/41980/23 та № 761/41982/23 приймала участь у судових засіданнях, складала та подавала до суду процесуальні документи, оскаржувала рішення суду до суду апеляційної інстанції, тобто здійснювала представництво Байцури М.А. виключно в його інтересах.
На підставі цього, перший відповідач у спірному рішенні зазначив, що фактичні дані, які б підвереджували, що адвокатка ОСОБА_2 під час виконання своїх професійних обов`язків не дотримувалася принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, не чесно та не сумлінно надавала правничу допомогу, не у відповідності до Конституції України і законів України під час перевірки не встановлено.
Згідно із ч. 3 ст. 39 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" рішення про порушення дисциплінарної справи або про відмову в порушенні дисциплінарної справи може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня доведення такого рішення до відома особи.
01.11.2024 на адресу ВКДКА (за вх. № 23911) надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 р.
У поданій скарзі, з посиланням на обставини, які наводилися вище, скаржник вказував, що адвокатом Покотило М.Б. було порушено ст. 4, ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (не мала законних підстав представляти інтереси ОСОБА_1 в суді); п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. 9 Правил адвокатської стики (виник конфлікт інтересів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка бере участь у кримінальні справі з тих самих подій у якості захисника інших осіб; ст. 11 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (порушення присяги шляхом недотримання у адвокатській діяльності принципів законності та кондиційності, порушення правил адвокатської етики, чесного забезпечення права на захист).
Враховуючи викладене вище, просив позбавити ОСОБА_2 права на зайняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України.
За результатами розгляду скарги, ВКДКА у рішенні від 14.12.2024 № ХІІ-008/2024 зазначено, що КДКА регіону правомірно встановило наявність договірних відносин між Скаржником, належним чином підписаний договір, узгодженні дії сторонами, що відповідно спростовує твердження про відсутність повноважень ОСОБА_2 на представлення його інтересів.
В матеріалах перевірки (а.с. 4) міститься постанова (надана Скаржником) Шевченківського районного суду м. Києва від 19.12.2023 р. (справа № 761/41980/23), з якої встановлюється, що інтереси особи 1, який обіймав посаду директора ТОВ «Укртехагро» за порушення митних правил, захищав адвокат ОСОБА_2 . За вказаною постановою визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Міститься (а.с. 40) клопотання про закриття провадження у справі, апеляційна скарга на постанову (а.с. 48), додаткові пояснення захисника Покотило М.Б. до апеляційної скарги виходячи із відповіді на адвокатський запит, клопотання про долучення доказів.
В матеріалах перевірки наявні копії довідок про доставку повідомлень у додаток «Вайбер» повідомлення про судові засідання одержувач ОСОБА_1 .
На підставі цього, ВКДКА констатувала, що адвокат Покотило М.Б. здійснювала представництво інтересів Скаржника, приймала участь у судових засіданнях, складала та подавала до суду процесуальні документи, оскаржувала рішення суду першої інстанції, тобто фактичні дані, які б підтверджували, що адвокат ОСОБА_2 під час виконання своїх професійних обов`язків не дотримувалася принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, не чесно та не сумлінно надавала правничу допомогу, не у відповідності до Конституції України та законів України, під час перевірки КДКА не встановлено.
Враховуючи зазначене, КДКА Полтавської області перевірила доводи, викладені в скарзі відносно укладення/неукладення договору про надання правничої допомоги, виконання професійних обов`язків адвоката під час здійснення захисту, що стосуються конфлікту інтересів між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка бере участь у кримінальні справі з тих самих подій у якості захисника інших осіб, то Скаржником не надано доказів останнього, щоб свідчило про наявність ознак дисциплінарного проступку.
У зв`язку з цим, ВКДКА вирішила скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області у складі дисциплінарної палати від 26.09.2024 року про відмову в порушенні дисциплінарної справи відносно адвоката ОСОБА_2 , залишити без змін.
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності.
Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
При цьому, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії чи Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на власний розсуд за наслідками оцінки обставин і фактів прийняти рішення за правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.
Проте суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленими частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, а саме, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Таким чином, правову оцінку рішенню органів адвокатського самоврядування в питанні притягнення адвокатів до дисциплінарної відповідальності суди надають виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану КДКА/ВКДКА юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності.
Дотримання процедури має важливе значення для вирішення питання про правомірність рішення.
Втім, у кожному конкретному випадку слід з`ясувати насамперед, в чому полягало порушення, відтак наскільки це порушення процедури вплинуло (чи могло вплинути) на остаточний результат розгляду (рішення), тобто наскільки воно було істотне.
Верховний Суд неодноразово викладав висновок щодо меж оцінки рішень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури, прийнятих за наслідками розгляду скарг щодо адвокатів. Так, у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 810/1972/17, від 24.06.2020 у справі № 813/2639/18, від 14.12.2020 у справі № 821/1030/17, від 10.06.2021 у справі № 826/15590/15 сформовано правову позицію, відповідно до якої адвокатура в Україні - це недержавний самоврядний інститут, який самостійно вирішує питання своєї організації та діяльності. Вирішення питань, що стосуються дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні, законом віднесено до виключної компетенції адвокатського самоврядування в особі відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.
Водночас, правомочність відповідної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії на власний розсуд за наслідками оцінки обставин і фактів прийняти рішення за правовою природою є дискреційним повноваженням, під яким розуміється можливість суб`єкта владних повноважень самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох юридично допустимих варіантів управлінського рішення.
Європейський суд з прав людини виробив позицію стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору.
Таким чином, правову оцінку рішенню про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності суди мають надавати виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану КДКА/ВКДКА юридичну оцінку доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката на предмет їхньої достатності/недостатності.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 826/14291/17 та підтриманий у постановах 26.01.2023 у справі № 420/5597/19 та від 19.10.2023 у справі № 280/1396/22, від 21.02.2024 у справі № 640/33374/21.
Надаючи оцінку доводам апелянта про те, що суд першої інстанції застосував нерелевантну практику Верховного Суду, оскільки вказані висновки випливають не з ситуації, коли дисциплінарне провадження ще не відкрито, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 37 Закону № 5076-VI дисциплінарне провадження складається, зокрема із такої стадії, як проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката. Приписами ч. 2 ст. 38 Закону № 5076-VI визначено, що член дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за дорученням голови палати проводить перевірку відомостей, викладених у заяві (скарзі), та звертається до адвоката для отримання письмового пояснення по суті порушених питань та за результатами перевірки відомостей членом дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури складається довідка, яка має містити викладення обставин, виявлених під час перевірки, висновки та пропозиції щодо наявності підстав для порушення дисциплінарної справи.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 5076-VI за результатами розгляду заяви (скарги) про дисциплінарний проступок адвоката, довідки та матеріалів перевірки дисциплінарна палата кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більшістю голосів членів палати, які беруть участь у її засіданні, вирішує питання про порушення або відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.
Отже, за результатами проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката, дисциплінарний орган наділений повноваженнями, зокрема і щодо прийняття рішення про відмову в порушенні дисциплінарної справи стосовно адвоката.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 07.07.2020 у справі № 640/18719/18 зазначав про те, що порушення дисциплінарної справи свідчить лише про те, що викладені у скарзі обставини потребують більш ретельного дослідження задля подальшого підтвердження або спростування тих чи інших юридичних фактів.
З наведеного можна дійти висновку про те, що якщо на стадії проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката дисциплінарним органом здійснено ретельне дослідження обставин, на які посилається скаржник, то прийняття таким органом рішення про відмову в порушенні дисциплінарного провадження само по собі не свідчить про порушення ним вимог Закону № 5076-VI чи приписів нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини.
Перевіривши матеріали справи та зміст спірного рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.12.2024 № ХІІ-008/2024 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає, що в цьому рішенні надана належна та вмотивована оцінка ключовим доводам скаржника з посиланням на відповідні докази, які були отримані в ході проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок адвоката.
Отже, дотримавшись вимог ст. 37 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та провівши перевірку відомостей про дисциплінарний проступок адвоката та надавши оцінку доводам скаржника КДКА Полтавської області прийняла рішення про відмову у порушенні дисциплінарної справи, з яким в подальшому рішенням від 14.12.2024 № ХІІ-008/2024 погодилась ВКДКА.
В свою чергу, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог у справі не надав жодних належних та допустимих доказів протиправності оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Оскільки суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.12.2024 № ХІІ-008/2024 щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 26.09.2024 про відмову ОСОБА_1 в порушенні дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_2 , не підлягають і задоволенню вимоги про зобов`язання КДКА Полтавської області повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 25.07.2024, яка зареєстрована Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Полтавської області 25.07.2024 за вих № 65/7-24 щодо притягнення адвоката ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та позбавлення її права зайняття адвокатської діяльності.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.11.2025 року по справі № 440/608/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко   	
Повний текст постанови складено 23.03.2026 року