ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №317/4764/25 Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/361/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — адвоката Шубіна О.П., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шубіна О.П. на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 14 вересня 2025 року о 06 год. 25 хв. у с. Степне, дорога Степне-Лежине 1 км, в Запорізькому районі, ОСОБА_1 керував ТЗ Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_2 (належить – ОСОБА_1 ), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, що зафіксовано на технічний засіб відеозапису, а саме на нагрудну бодікамеру №17028. Від керування ТЗ відсторонений шляхом передачі тверезому водієві.
Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шубін О.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова є необґрунтованою та прийнятою без дотриманням судом норм чинного законодавства, практики Верховного Суду та ЄСПЛ, а тому суд помилково дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наголошує на помилковості висновку суду про наявність на відеозаписі факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суд залишив без уваги його письмові пояснення, оскільки саме факт керування останнім транспортним засобом не підтверджено належними доказами.
Звертає увагу, що на першому відео файлі, який наявний в матеріалах справи, чітко вбачається, що ТЗ, в якому перебував ОСОБА_1 на момент здійснення відео фіксації поліцейським стояв з вимкнутим двигуном і тільки після подання звукового сигналу працівником поліції зі свого службового авто, водій на вимогу поліцейського просто з`їхав на узбіччя та подальший рух не здійснював.
Крім того вказав, що з нагрудної камери поліцейського вбачається, що після того як поліцейський включив нагрудну відеокамеру було зафіксовано транспортний засіб, який в цей час не рухався, однак поліцейський відповідним звуковим сигналом фактично вказав на необхідність з`їхати на узбіччя, що він і зробив. Іншого факту не зафіксовано та не встановлено. При цьому, ОСОБА_1 повідомляв про те, що він не керував транспортним засобом. Враховуючи те, що в транспортному засобі перебували інші особи, працівники поліції не з`ясували у ОСОБА_1 , хто саме є водієм та хто керував автомобілем до цього. Більш того, ОСОБА_1 на відеозаписі заперечував факт керування транспортним засобом та вказував, що він нікуди не їхав, а просто стояв. Не містить відеозапис і відомостей щодо зупинки працівниками поліції транспортного засобу.
Таким чином вважає, що правопорушення, інкриміноване ОСОБА_1 фактично було спровоковано правоохоронними органами, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Вважає, що наведені обставини викликають сумніви у доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, проте суд першої інстанції вказаним обставинами належної уваги не надав, підійшов до розгляду даної справи формально.
Стверджує про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння як військовослужбовця, який передбачений положеннями ст.266-1 КУпАП, оскільки останній повідомляв поліцейських, що є військовослужбовцем, а тому має спеціальний статус. Однак, працівниками поліції не було вжито заходів щодо повідомлення уповноважених осіб органів ВСП у ЗСУ.
Просить скасувати постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2025 рок відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
4 лютого 2026 року, адвокат Шубін О.П. звернувся до апеляційного суду з клопотаннями про зупинення провадження в справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби та про накладення стягнення з урахуванням принципу індивідуалізації. Долучив письмові пояснення ОСОБА_1 по суті складеного відносно нього протоколу.
Враховуючи належне повідомлення  ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції шляхом смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність клопотань про відкладення розгляду справи та присутність його захисника ОСОБА_1 – адвоката Шубіна О.П., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Під час апеляційного перегляду справи, адвокат Шубін О.П. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що відеозаписом події не підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки останній не здійснював рух, що підтверджується постановою про накладення на останнього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого. 1 ст. 122 КУпАП.
Щодо заявленого захисником клопотання про зупинення провадження в справі з підстав того, що ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу слід зазначити, що нормами КУпАП не передбачено зупинення провадження в справах про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП з наведеної підстави, а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню.
Одночасно слід зазначити, що листом Верховного суду до апеляційних та місцевих судів загальної юрисдикції від 04 грудня 2025 року №718/0/158-25 надано роз`яснення, що частиною четвертої статті 277 Кодексу про адміністративні правопорушення передбачені певні випадки зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, однак зупинення розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, у зв`язку з перебуванням осіб, що притягаються до адміністративної відповідальності на військовій службі можливе лише після внесення змін до КУпАП.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Частиною 2 цієї статті не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, положення ст. 268 КУпАП не містять заборони щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 скористався правовою допомогою адвоката Шубіна О.П., який в його інтересах має право подати суду пояснення, клопотання, докази в даній справі та висловити позицію щодо складеного відносно ОСОБА_1 протоколу.
Клопотання сторони захисту про застосування аналогії закону зокрема ст.69 КК України, внаслідок чого не призначати ОСОБА_1 додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно ч.1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Аналіз наведених норм закону дає підстави дійти висновку що, норми КК до сфери національного законодавства про адміністративні правопорушення у розумінні ст.2 КУпАП не віднесено, а тому під час розгляду справ про адміністративне правопорушення та їх апеляційного перегляду норми кримінального права застосуванню не підлягають.
За змістом частини 1 статті 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Із аналізу вищевказаної норми закону вбачається, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є безальтернативною та передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу, поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Шубіна О.П., перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення за обставин, відображених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 453389 від 14 вересня 2025 року підтверджується:
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в якому зазначено, що огляд  ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Огляд за допомогою спеціального технічного засобу не проводився. (а.с. 3);
- направленням на огляд водія транспортного засобу до закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 вересня 2025 року. Огляд в закладі охорони здоров`я не проводився.(а.с. 4);
- відеозаписом події (а.с. 8).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Вказані вимоги дотримані працівниками поліції.
Відповідаючи на доводи сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, суддя апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи, зафіксовані обставини здійснення водієм транспортного ТЗ Daewoo Lanos, н.з. НОМЕР_2 стоянки посередні проїзної частини дороги, що робить неможливим рух для інших транспортних засобів. Внаслідок чого, працівниками патрульної поліції подали звуковий сигнал водію для з`їзду з проїзної частини дороги. За результатами перевірки документів водія встановлено, що за кермом перебуває ОСОБА_1 . Встановлення поліцейським у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння. Зазначення водієм про вживання напередодні алкогольних напоїв. На пропозицію пройти огляд у встановленому законодавством порядку ОСОБА_1 не надає згоди, постійно прохаючи поліцейських не складати протокол за ст. 130 КУпАП, замість чого скласти протокол за інше правопорушення. Попередження поліцейським водія про відповідальність за відмову від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Однак, ОСОБА_1 відмовився від огляду зазначивши, що за ним приїде водій, який відвезе його додому. 
Таким чином, працівниками поліції було в повній мірі дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а матеріалами відеозапису підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у зазначений в протоколі час та місці.
ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, за що настає адміністративна відповідальність, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Жодних об`єктивних, вагомих причин, які б можна було розцінити як поважні задля відмови від проходження відповідного огляду, суддя апеляційного суду не вбачає.
На доводи апеляційної скарги про порушення працівниками патрульної поліції положень ст. 266-1 КУпАП, оскільки  ОСОБА_1 є військовослужбовцем, слід зазначити наступне.
Так, аналіз наведених положень свідчить про те, що даними нормами права не визначається порядок огляду військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, які керують транспортним засобом. Тобто, положення ст. 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту - водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень. Отже, для військовослужбовців, які керують транспортним засобом застосовується порядок проходження огляду, передбачений ст. 266 КУпАП, які проводять працівники Національної поліції.
Крім того, відповідно до вимог частини 1 статті 15 КУпАП військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами. За порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що в рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шубіна Олега Петровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 18 листопада 2025 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 317/4764/25