Справа № 344/3988/22 
Провадження № 2-др/344/43/26 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
за участі:
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку заяву представника відповідача ФОП ОСОБА_2 – адвоката Маркович Анни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені,- 
В С Т А Н О В И В: 
В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені у розмірі 31 824,44 дол. США у еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на день винесення судом рішення (після скасованого рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року за постановою Верховного Суду від 30.07.2025 року).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 березня 2026 року року позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені у сумі 31 824,44 дол. США у еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на день винесення судом рішення, задовольнити частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 74 259,39 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
09.03.2026 року представник відповідача подала до суду заяву, за змістом якої просила ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн.
10.03.2026 роу позивач подав заперечення щодо заяви, в якому зазначив, що під час нового розгляду справи судом, розгляд справи був обмежений висновком ВС щодо підстав скасування, а суд врахувавши висновки вимоги позову задовольнив на користь позивача. Разом з тим, на стадії попереднього розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, з позивача на користь відповідача вже стягнуто витрати на правничу допомогу, зокрема за додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.01.2025 року – 4300 грн. та додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13.05.2025 року – 4000 грн., а тому повторно стягувати з позивача на користь відповідача знову будь які витрати на правничу допомогу є повторним та протиправним. Також не обґрунтовано стороною відповідача розмір таких, з врахуванням перегляду тільки одної вимоги та висловлених всіх позицій сторін у даній справі попередньо, отже такі є окрім того і неспівмірні та не відповідають критерію розумності, з метою тільки фінансового тиску на споживача, який був звільнений від сплати судового збору.
Представник заявника (відповідача) у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд заяви без її участі та заяву задовольнити повністю.
Позивач в режимі відеоконференцзвязку заперечив повністю підстави для задоволення заяви та просив відмовити у її задоволенні як з підстав викладених в запереченні, так і з отриманих пояснень по суті заяви. 
Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Дійсно, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року року було задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені у сумі 31 824,44 дол. США у еквіваленті в національній валюті по курсу НБУ на день винесення судом рішення, а саме стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 74 259,39грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У частці до заявлених вимог позивача, які при цьому не були ним зменшеними за поданою у відповідності до вимог ЦПК України заявою, а була висловлена додаткова його позиція про можливість розгляду судом двох варіантів стягнення пені визначені ним попередньо в розмірі 31 824,44 дол. США за 148 днів, однак оскільки апеляційний суд прийшов до переконання про прострочення зобов`язань саме на 143 дні, то вимога позову складатиме тоді 30 493,32 доларів США, або якщо суд прийде до висновку про нарахування пені саме від послуг повіреного вартість яких складає на переконання позивача 2 073,01 долар США, то стягненню підлягатиме пеня у розмірі 8 893,21 долар США, суд позов задовольнив на суму 1 716 доларів США, що складає 74 259,39 грн. або ж у частці - 5.39% від заявленої (незміненої) вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, суд не вирішив питання судового збору та не стягнув при завершенні розгляду справи з відповідача на користь державного бюджету судовий збір (позивач, як споживач у спірних відносинах судовий збір не оплачував і провадження у справі було відкрито суддею івано-Франківського міського суду при попередньому розгляді).
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що оскільки враховуючи вимоги майнового характеру стосовно пені складали на день заявлення позову суму 31824,44 долари США, що в еквіваленті на день 2022 рік складало 1 377 193,09 грн., враховуючи максимальну ставку судового збору визначену законом на 2022 рік – 12 405 грн. з фізичної особи, слід стягнути з відповідача на користь державного бюджету 668,62грн. (5.39% від задоволеної вимоги).
Згідно ч.3,8 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу, однак мають бути обгрунтованими.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
За результатами розгляду даної цивільної справи представником відповідача заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
На підтвердження факту надання правничої допомоги надано представником докази про надання професійної правничої допомоги до договору №05/09 від 05.09.2022 року (наявний був в матеріалах справи) про надання професійної правничої допомоги: додатковий договір від 28.08.2025 року №6, звіт від 05.03.2026 року, рахунок-фактури №22-09/09 від 22.09.2025 року на 10 000 грн., платіжна інструкція видана банком.
Разом з тим, деяка частина послуг щодо витраченого часу і як наслідок понесених витрат є неспівмірною, з врахуванням і того, що позиція сторони відповідача аніяк не змінилася на новому розгляді справи, а тому не потребувала 4 год. на відзив та 4 год. На заперечення на відповідь на відзив. При цьому вартість однієї години адвокат відповідача, для з`ясування судом вартості витраченого фактично часу як на процесуальні заяви, так і на судові засідання, не встановлював.
Враховуючи факт задоволення часткового позовних вимог на 5,39%, співмірності та обґрунтованості розміру правничої допомоги, з урахуванням складності даної справи при повторному розгляді, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу частково в розмірі 1 000 грн., що буде справедливим та реальним до участі адвоката відповідача у даній справі та надання відповідних послуг.
Разом з тим, суд відхиляє доводи позивача щодо того, що дане вирішення питання є повторним стягненням, оскільки справа перебувала у суді на новому розгляді і дана справа розглядалася за правилами загального позовного провадження за вимогами ЦПК України в частині вимоги, яка була предметом розгляду в суді касаційної інстанції. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 263, 270, 354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити частково заяву представника відповідача ФОП ОСОБА_2 – адвоката Маркович Анни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10000грн. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь держави (з зарахуванням на рахунок: UA908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 668,62 грн. (шістсот шістдесят вісім гривень 62 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. (одна тисяча гривень).
В задоволенні решти вимог заяви – відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА