Справа № 496/5490/25
Провадження № 2-др/496/16/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Литвиненко Анастасії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Біляївського районного суду Одеської області Пасечник М.Л. перебувала цивільна справа № 496/5490/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. 
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2026 року по справі №496/5490/25 позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишено без задоволення.
02.03.2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 надіслала заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення по даній справі, яким стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката в сумі 20 000 грн.
В обґрунтування заяви зазначено, що вирішивши справу по суті позовних вимог, судом в рішенні не відображено питання про судові витрати в частині стягнення витрат на правову допомогу. Відповідачем має бути здійснено оплату правової допомоги адвоката, що відповідно до ст. 133 ЦПК України є судовими витратами, та відповідно підлягають розподілу між сторонами. Вказані витрати підтверджено документами, наявними в матеріалах даної справи: копією договору №433/12-25ф від 25.12.2025 року про надання адвокатом правничої допомоги; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером ВН №1633114 від 05.01.2026 року, а також додатково наданими документами: копією додаткової угоди №1 до договору №433/12-25ф від 25.12.2025 року про надання адвокатом правничої допомоги; копією акту приймання - передачі виконаних робіт до договору; копією детального опису робіт; копією квитанції про сплату за надання правничої допомоги на суму 20 000 грн.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, адвокат Литвиненко А.С. через систему «Електронний суд» надіслала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, ухвалити додаткове рішення.
Представник ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.
Частиною 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12.02.2026 року по справі №496/5490/25 позовну заяву ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишено без задоволення.
Під час винесення рішення судом не було вирішено заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про розподіл судових витрат. 
Статтею 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України). 
Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
У відповідності до ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст. 1 Закону). 
За приписами ч.3 ст. 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 30 Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 року по справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. ). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010 року, №37246/04).
Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц). 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Судом встановлено, що в ході розгляду цивільної справи відповідачу ОСОБА_1 надавалась правнича (правова) допомога адвокатом Литвиненко А.М. 
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником відповідача - адвокатом Литвиненко А.М. надано до суду: - договір №433/12-25ф про надання адвокатом правничої допомоги від 25.12.2025 року, укладений між адвокатським об`єднанням «Респонд» та ОСОБА_1 ; - додаткову угоду №1 до договору про надання адвокатом правничої допомоги №433/12-25ф від 25.12.2025 року; - детальний опис робіт, відповідно до якого, вартість наданих послуг адвоката становить 20 000 грн.; - акт приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №47/02-26ю від 10.02.2026 року; - квитанцію від 27.02.2026 року, відповідно до якої, ОСОБА_3 перерахувала на рахунок АО «Респонд» грошові кошти у сумі 20 000 грн., призначення платежу: сплата за договором №433/12-25ф від 25.12.2025 року ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено та те, що представник відповідача - адвокат Литвиненко А.М. документально підтвердила витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., суд вважає, що на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, вказані витрати підлягають стягненню з ТОВ» Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на користь ОСОБА_1 , оскільки заявлені витрати є співвмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обґрунтованими, та такими, що пов`язані з розглядом справи. 
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 263-265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Литвиненко Анастасії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» (код ЄДРПОУ 40121452, юридична адреса: м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 
Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя М.Л. Пасечник