Справа № 766/1946/25
н/п 2/766/2396/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
23.02.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.,
за участю секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ :
Представник позивача – адвокат Загоруйко Г.А. у лютому 2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом в якому просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2020 року у цивільній справі №766/6080/18, визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі у розмірі 12446,91 гривень щомісячно, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2020 року по справі №766/6080/18, з урахуванням постанови Херсонського апеляційного суду від 09.01.2021 року (№ 22-ц/819/80/21) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з 10 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. 18.02.2022 сторонами підписано Договір про порядок погашення заборгованості за аліментними зобов`язаннями (в подальшому – «Договір»), за яким встановлено порядок щодо строку і суми погашення заборгованості за аліментами, та закріплено обов`язок позивача здійснити дії щодо повернення виконавчих документів у ВП №64977846, із зняттям всіх обтяжень і обмежень, вжитих заходів щодо забезпечення виконавчих проваджень, а Відповідача – протягом 18 місяців (тобто до 18.08.2023 року) сплатити на банківський рахунок Позивача заборгованість за аліментами у визначеному розмірі 182001грн. Однак, як до 18.08.2023 року, так і станом на день подачі даної позовної заяви вищевказані умови за Договором Відповідачем не виконані
Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань по сплаті позивачу аліментів на утримання спільного сина ОСОБА_3 , позивач, керуючись пунктом 4 Договору, вважає за необхідне звернутися до суду із даною заявою щодо змінення розміру аліментів із 5000 гривень на місяць до 12446,91 гривень.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.02.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. 
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2025 року закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. 
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог, а також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7740 грн.
Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання.
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 14.08.2020 року по справі №766/6080/18, з урахуванням постанови Херсонського апеляційного суду від 09.01.2021 року (№ 22-ц/819/80/21) з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. щомісячно, із застосуванням щомісячної індексації для перерахунку суми в залежності від офіційного індексу інфляції, починаючи з 10 квітня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
Від 29.03.2021 року виконавчий лист з виконання зазначеного рішення перебуває на примусовому виконанні Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 74746714, за наслідком чого станом на жовтень 2024 року за відповідачем утворилась заборгованість по несплаченим аліментам у розмірі 397 357,43 гривень. Так, у відповідності до розрахунку Суворовського ВДВС у місті Херсоні Південного МУ МЮ (м. Одеса) станом на жовтень 2024 року у ВП № 74746714 нарахована та не сплачена заборгованість відповідача щодо сплати позивачу аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 на загальну суму 397 357,43 гривень. 
13.08.2021 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 13.08.2021 року. Прізвище дружини змінилось на « ОСОБА_5 ».
Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору про порядок погашення заборгованості за аліментним зобов`язанням від 18.02.2022 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на який посилається представник позивача як на підставу для збільшення розміру аліментів .
Згідно п. 4 вказаного договору у разі невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов?язань, Батько, ОСОБА_2 , зобов?язується виплачувати аліменти у розмірі еквівалентному 300 доларам США щомісячно, не пізніше кожного 5го числа місяця наступного за звітним, згідно курсу НБУ на момент проведення такої оплати, а також суму невиконаного зобов?язання з урахуванням пені.
Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.
Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічна вимога міститься і в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року.
Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Перевіряючи доводи, наведені представником позивача у позовній заяві на підтвердження заявлених вимог, суд зазначає, що не приймає до уваги надану копію договору про порядок погашення заборгованості за аліментним зобов`язанням від 18.02.2022 року, оскільки вказаний договір не посвідчений нотаріально, що є обов`язковою умовою його чинності відповідно до вимог статті 189 Сімейного кодексу України. У зв`язку з цим такий договір не створює юридичних наслідків для сторін та не може бути належним і допустимим доказом у справі.
Оцінюючи заявлені позовні вимоги в їх сукупності, суд враховує положення чинного законодавства, зокрема норми Сімейного кодексу України щодо обов`язку обох батьків брати участь у утриманні дитини на засадах рівності, а також встановлений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Разом з тим, відповідно до вимог сімейного законодавства, підставою для зміни розміру аліментів є зміна матеріального чи сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення їх здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Проте позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження настання таких обставин, як і не наведено інших поважних причин, які б свідчили про необхідність збільшення розміру аліментів.
Судом встановлено, що на даний час з відповідача на користь позивача стягуються аліменти у розмірі 5000 грн щомісячно, що не є меншим за мінімально гарантований розмір аліментів, визначений законом (не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), та відповідає вимогам чинного законодавства.
За таких обставин, враховуючи відсутність належного обґрунтування заявлених вимог та доказів на підтвердження необхідності збільшення розміру аліментів, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у цій частині та відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору 
Керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 76-81, 141,206, 247, 263-265, 268, 273, 280-281, 430 ЦПК України, ст. ст. 79, 84, 150,181-182, 191 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів – відмовити. 
Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, а якщо апеляційну скаргу подано- після закінчення апеляційного провадження.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення 23.02.2026 року 

Суддя	Я. В. Шестакова