Справа № 163/272/26
Провадження № 3/163/248/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року       місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Павлусь О.С.
з участю секретаря Семенюк К.М.,
представника Волинської митниці Федчишиної С.Ф.,
особи, щодо якої складено протокол, ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,
захисника заінтересованої особи Крючкова В.О., 

розглянувши в приміщенні суду направлені Волинською митницею матеріали справи за протоколом № 0520/UA205000/2025 про притягнення до відповідальності за ч.1 ст.483 МК України 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , прямуючи 19 листопада 2025 року приблизно о 23:44 годині з Республіки Польща в Україну через митний пост "Устилуг" Волинської митниці смугою руху «червоний коридор» водієм транспортного засобу з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю за митною декларацією ТР81АА №25UA205110001215U0 від 19.11.2025 товар «картини у кількості 2 шт. з рамами у кількості 2 шт.» з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товарів документу - інвойсу від 18.11.25 №17/11/25, що містить неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товарів, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні по суті вчиненого правопорушення підтвердив подання ним на польській митниці одного пакету документів на товар «картини», а на українській митниці пункті пропуску «Устилуг» - іншого, при цьому на вартість товару по документах уваги не звертав. Вказав, що документи, які подавав на польській митниці, не приховував від українських митників та добровільно їх видав під час проходження митного контролю. Просив суворо не карати. 
Заінтересована особа ОСОБА_2 , яка є власником переміщуваних картин, в судовому засіданні пояснила, що вилучені картини є її власними роботами, які вивозилися за кордон для участі у виставці «Kukania» м.Білосток Польща з 05.09.2025 по 09.11.2025. Після виставки повертає картини назад в Україну. Переміщення має особистий характер. Вартість картин разом із підрамником у 19 000 євро була вказана нею як страхова сума на випадок, якщо щось з ними трапиться. Просила повернути їй картини.
Захисник заінтересованої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні акцентував на належність вилучених картин на праві особистої власності ОСОБА_4 , які лише тимчасово вивозились за межі митної території України для участі у виставці. Вартість картин 19000 євро нею вказувалась виключно як страхова сума на випадок їх пошкодження або втрати. До самої процедури перевезення картин ОСОБА_4 не причетна, даним питанням займались уповноважені особи. Просив не конфісковувати картини та повернути їх власнику ОСОБА_2 . 
Представник Волинської митниці під час розгляду протоколу заявила, що вважає доведеною винуватість ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, просила накласти стягнення в межах санкції ч.1 ст.483 МК України, стягнути витрати митниці за зберігання товару та судовий збір.

Дослідженням доказів у справі встановлено таке. 

19.11.2025 близько 23 год 44 хв в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці, по смузі руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну», заїхав транспортний засіб з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням водія ФОП ОСОБА_1 громадянина України ОСОБА_1 , яким переміщувався консолідований вантаж.
Указаний факт підтверджується копією контрольного талону серії ВМ №531460, протоколом про порушення митних правил і самим ОСОБА_1 не заперечується.
Серед переміщуваного товару, відповідно до митної декларації типу ТР 81 АА №25UA205110001215U0 від 19.11.2025 в митному режимі транзит переміщувалися товари: «вживані особисті речі та речі домашнього вжитку, місць – 4», відправником і одержувачем яких є ОСОБА_5 .
До митного контролю посадовій особі митного поста на цей товар ОСОБА_1 подав наступні товаросупровідні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 19.11.2025 б/н, рахунок-фактуру (Commercial invoice) від 18.11.2025 № 17/11/2025, у якій вартість товарів «особисті картини» зазначена 500 євро. 
Проведеним митним оглядом транспортного засобу встановлено відповідність переміщуваного товару поданим водієм до митного контролю товаросупровідним документам. 
Разом з тим, в кабіні водія даного транспортного засобу виявлено інший пакет документів на переміщуваний товар, який надано водієм на вимогу працівника митниці, а саме: експортну митну декларацію MRN №25PL445010007R66B1 від 19.11.2025 з фактурною вартістю товару 19 000 євро, CMR б/н від 18.11.2025, Faktura ProFORMA Invoice №14/11/2025 від 14.11.2025 на суму 19 000 євро, про що посадовою особою Волинської митниці складено акт вилучення від 20.11.2025.
У письмових поясненнях від 20.11.2025 та від 27.11.2025 ОСОБА_1 вказав, що на польському пункті пропуску «Зосін» до митного контролю на товар «картини» він подав експортну декларацію MRN №25PL445010007R66B1 та інвойс на суму 19000 євро. Після проходження польської митниці експедитор ОСОБА_6 попросила при можливості не пред`являти працівникам митниці в пункті пропуску «Устилук» зазначену експортну декларацію. У зв`язку із цим зім`яв зазначену MRN і помістив на поличку біля КПП разом з іншим сміттям, а до митного контролю на пункті пропуску «Устилуг» подав CMR та проформу про вартість товару у меншій сумі – 500 євро. Обидва пакети документів отримав при завантаженні на логістичному складі «Panattoni».
Аналогічні за своїм змістом пояснення ОСОБА_1 надав в судовому засіданні під час розгляду справи, зокрема підтвердив подання на польському та українському пунктах пропуску різних пакетів документів на товар.
Для перевірки ввезення картин через польсько-український кордон Волинська митниця вчинила запити на адресу компанії Access, яка здійснювала митне оформлення товару «картини» на території Республіки Польща, та на адресу декларанта ОСОБА_7 , яка подала МД ТР81АА №25UA205110001215U0 від 19.11.2025 до митного оформлення відповідно до укладеного між нею та ОСОБА_1 договору надання послуг з оформлення та переміщення товарів №ВН від 30.10.2025.
У відповідь компанія Access надала такі документи: митну декларацію на тимчасове ввезення у вигляду «podglad danych zgloszenia celnogo importowego nr 8931» №25PL445001D0017Z0R2 від 06.08.2025, експортну декларацію MRN №25PL445010007R66B1 від 19.11.2025 та проформу інвойс №/08/2025 із загальною вартістю картин 19 000 євро. 
Декларант ОСОБА_7 надала документи, на підставі яких здійснювала декларування, а саме: CMR від 19.11.2025 б/н, рахунку-фактури (Commercial invoice) від 18.11.2025 № 17/11/2025 вартістю 500 євро, та повідомила, що зазначені документи отримала від ОСОБА_1 .
Відповідно до висновку первинної державної експертизи культурних цінностей №603/1-3 від 30.12.2025, виконаного експертом Волинського краєзнавчого музею, вилучені картини, які є сучасними живописними творами художниці К. Алійник «Проникнення в пейзаж» та «Коли сонце сідає на Сході» до культурних цінностей не належать. Вартість цих картин становить 257705,03 грн. 

За змістом ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частина 1 статті 483 МК України встановлює відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. 
Зі змісту даної статті слідує, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини, в тому числі, в частині подання документів з неправдивими відомостями щодо вартості товарів.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 8 документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Згідно із ч.1 ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з п.34 ч.1 ст.4 МК України несупроводжуваний багаж - товари, що відправляються їх власниками - громадянами з оформленням багажних або інших перевізних документів та переміщуються через митний кордон України окремо від цих громадян.
Частиною 8 статті 374 Митного кодексу України передбачено, що товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.
Відповідно до положень ч.3 ст.335 Митного кодексу України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару.

Дослідженими по справі доказами беззаперечно доводиться переміщення ОСОБА_1 через польсько-український кордон товару «картини у кількості 2 шт. з рамами у кількості 2 шт.» за двома пакетами документів, з яких один пакет документів з вартістю товару відповідно до Invoice №14/11/2025 від 14.11.2025 у 19 000 євро він подав на польській митниці у пункті пропуску «Зосін», інший з вартістю товару відповідно до рахунку-фактури від 18.11.2025 № 17/11/2025 у 500 євро – на пункті пропуску «Устилуг» Волинської митниці.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він не звертав уваги на зазначену у документах вартість товару спростовується власне його ж письмовими поясненнями, тому на увагу не заслуговують. 
Пунктами 2.2 та 5.3 договору надання послуг з оформлення та переміщення товарів №ВН від 30.10.2025, укладеного між ОСОБА_1 як замовником та декларантом ОСОБА_7 як виконавцем, визначено, що для надання послуг за цим договором замовник зобов`язаний надати CMR, інвойс та додаткові документи в разі потреби. Відповідальність за достовірність та точність даних про товар та транспортний засіб, що надаються виконавцю, несе замовник.
Декларант ОСОБА_7 надісланими Волинській митниці листами і документами підтвердила надання їй документів для декларування товару, у тому числі інвойсу від 18.11.25 №17/11/25, замовником ОСОБА_1 та цієї обставини під час розгляду справи в суді останній не заперечив. 
Для декларування товару декларанту ОСОБА_7 . ОСОБА_1 подав саме інвойс від 18.11.25 №17/11/25, хоча в розпорядженні мав інший документ - Invoice №14/11/2025 від 14.11.2025. 
В силу своєї діяльності по здійсненню міжнародних перевезень ОСОБА_1 усвідомлював неправомірність таких своїх дій та їх наслідки, що свідчить про умисність його дій на переміщення товару у такий спосіб.
Добровільність видачі посадовим особам Волинської митниці документів: MRN №25PL445010007R66B1 від 19.11.2025, CMR б/н від 18.11.2025 та Faktura ProFORMA Invoice №14/11/2025 від 14.11.2025, які ОСОБА_1 подавав у пункті пропуску «Зосін» Республіки Польща, не доводить відсутності в його діях складу порушення митних правил, оскільки ці події відбулися уже після подання ним документів, у тому числі рахунку-фактури від 18.11.2025 № 17/11/2025, для декларування товару та до митного контролю на митному посту «Устилуг» Волинської митниці і були здобуті посадовими особами митниці під час здійснення митного контролю транспортного засобу. 
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.483 МК України повністю доведена належними і допустимими доказами, жоден з яких у встановленому порядку не спростований, а тому сумніву не піддається. 

Вирішуючи питання відповідальності ОСОБА_1 , суд враховує наступне.

За вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України передбачене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі від 50 до 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, або з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю.
Статтею 23 КУпАП встановлено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст.ст.33-35 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 вперше притягується до відповідальності за порушення митних правил, від моменту виявлення правопорушення вказав на його фактичні обставини, тим самим фактично сприяв здійсненим митним органом перевірочним заходам.
З огляду на зазначене та фактичні обставини справи, на ОСОБА_1 слід накласти штраф у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.483 МК України.
При цьому, суд приймає до уваги висновок Волинського краєзнавчого музею №603/1-3 від 30.12.2025, який здобутий митним органом у встановленому порядку у відповідності до положень ст.ст.508, 515, 516 МК України. 
В той же час, наданий ОСОБА_1 митному органу висновок державної експертизи культурних цінностей №955 від 13.11.2025, складений Музеєм України (м.Київ), у якому вартість двох картин оцінена у 23500,00 грн, суд відхиляє через його сумнівність, яка викликана тим, що на дату проведення цієї експертизи картини перебували за межами України, а відтак фізично не могли буди досліджені експертом. 

Щодо накладення додаткового стягнення у вигляді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил суд дійшов наступного висновку. 

Заінтересована особа ОСОБА_2 пояснила і документально підтвердила, що вона є дипломованим художником та вилучені по справі картини є її власними роботами, які вивозилися за кордон для участі у виставці «Kukania» м.Білосток Польща з 05.09.2025 по 09.11.2025, після чого поверталися до України.
Особисто перевезенням картин ОСОБА_2 не займалась, за послуги перевезення картин домовлялася галерея в м.Білосток Республіки Польща. Вона лише надала довіреність на брокера ОСОБА_8 бути її представником на кордоні.
Як вбачається з матеріалів справи вивезення картин з України здійснювалось на підставі складеної декларантом ОСОБА_8 експортної митної декларації ЕК10АА №25UA100180533094U3 від 07.08.2025.
Ввезення картин на територію Польщі здійснювалося на підставі MRN25PL44501D0017ZOR2 від 06.08.2025, у якій в описі товару зазначено: тимчасове митне оформлення – доставка на виставу у Галерею Арсенал у м.Білосток, автор ОСОБА_5 - Коли сонце заходить на Схід, рік вигот. 2024; - Просякнутий пейзаж, рік вигот. 2024.
Вивезення картин з Польщі відбувалось за MRN №25PL445010007R66B1 від 19.11.2025, у якій в описі товару зазначались аналогічні дані щодо товару, а саме тимчасове митне оформлення.
Директор Галереї Арсенал у м.Білосток надіслав суду лист від 09.12.2025, у якому повідомив, що їх ОСОБА_9 , у зв`язку з організацією виставки, взяла на себе зобов`язання транспортувати твори від місця проживання авторки ОСОБА_10 у м.Києві до Білостока, а після завершення виставки – повернути їх авторці. Транспорт було здійснено через транспортну компанія Universal Express Fine Arts Sp.z.o.o., м.Варшава. Запевнив, що усі документи, пов`язані з транспортуванням до та з України були підготовлені відповідно до чинних норм та з повною прозорістю. ОСОБА_11 є однією з найважливіших польських інституцій, які представляють сучасне українське мистецтво; в останні роки, у зв`язку з триваючою російською агресією, підтримка українських митців є одним пріоритетів Галереї. Також вказав, що з невідомих їм причин у митній декларації щодо ввезення картин з України до Польщі у серпні 2025 року було зазначено опцію «постійне ввезення», хоча уся транспортна документація однозначно підтверджує, що ввезення було тимчасове – виключно з метою участі у виставці. Ця помилка стала причиною серйозних ускладнень під час митного оформлення при зворотному транспортуванні до України.
В іншому надісланому суду листі директор ОСОБА_12 у м.Білосток просив повернути вилучені картини законному власнику, оскільки в іншому випадку матиме місце порушення права власності та свобода творчості. 
Окрім цього, до суду з листами звернулися державне підприємство «Національний культурно-мистецький та музейний комплекс «Мистецький Арсенал» Державного управління справами, благодійна організація «Благодійний фонд Віктора Пінчука «Сучасне мистецтво в Україні», польська ОСОБА_13 , громадська організація «Промприлад Артцентр», письменниця, кураторка, шеф-редактор «Суспільне-культура» ОСОБА_14 , які просили не конфісковувати вилучені по справі картини та повернути їх власниці ОСОБА_15 , яка є однією із найбільш яскравих та важливих авторок, що сьогодні працюють з візуальним мистецтвом та розповідають про російську війну. 

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про стягнення необхідно враховувати співрозмірність шкоди, завданої державним та суспільним інтересам, і шкоди, завданої особі. Суд повинен проаналізувати, чи дотримано органами влади розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства, та потребою захищати право особи на мирне володіння своїм майном, тобто, чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, Суд звертає увагу, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

У справі встановлено, що вилучені по справі картини є сучасними авторськими роботами ОСОБА_10 , не внесені до державного реєстру культурних цінностей та не мають статусу культурної спадщини, не є предметами музейного фонду. 
Тому, з огляду на фактичні обставини справи та практику Європейського Суду з прав людини, суд не вбачає доцільності застосовувати у даній справі до порушника додаткового стягнення у вигляді конфіскації безпосередніх предметів порушення митних правил та вважає необхідним їх повернути власниці.

Таким чином, враховуючи передбачену законом санкцію та вищенаведені обставини, стягнення на ОСОБА_1 слід накласти у вигляді штрафу в розмірі 50% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил без їх конфіскації.

З порушника відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України № 3674-VI підлягає стягненню судовий збір у відповідному розмірі, а з врахуванням доданої до протоколу довідки митниці – витрати митного органу на зберігання товару протягом 67 діб за курсом НБУ на дату розгляду справи в порядку ст.ст.519, 520 МК України та наказу Міністерства фінансів України від 15.06.2012 року № 731.

Керуючись ст.ст.522, 527, 528 МК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 відсотків вартості безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 128852 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні 52 копійки. 
Штраф в розмірі 128852 (сто двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дві) гривні 52 копійки підлягає стягненню на рахунок UA758999980313010106005003500 в Казначействі України (ЕАП) (ЄДРПОУ 38009371, отримувач ГУК у Волинській області/село Вишнів, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу "адміністративні штрафи та інші санкції "05" Державна митна служба України").

Вилучений за протоколом № 0520/UA205000/2025 товар «картини у кількості 2 шт. з рамами у кількості 2 шт.», який зберігається на складі Волинської митниці, повернути ОСОБА_2 або уповноваженій нею особі для проведення митного оформлення згідно з чинним законодавством.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Волинської митниці витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 2472 (дві тисячі чотириста сімдесят дві) гривні 67 копійок на рахунок UA488201720313231001201160491 в Державній казначейській службі України, місто Київ (МФО 820172, код ЄДРПОУ 43958385, призначення платежу "за зберігання товарів").
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA958999980313161206000003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області        О.С. Павлусь