ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

25 лютого 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2500/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) позовну заяву адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , номер реєстраційної картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла поштою позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 25.05.2016 по 18.03.2019 та з 19.08.2019 по 04.12.2025 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
04 лютого 2017 видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 .
У зв`язку з позицією військовою частиною НОМЕР_2 щодо трактування положень Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та з настанням особливого періоду я не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати, компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій мені не виплачувалась.
Представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_2 з метою отримання відповіді щодо підстав не нарахування грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, передбаченою пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», але Відповідач повідомив про те що підстав для нарахування відсутні.
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та витребувано докази.
Відповідач правом відзиву не скористався. 
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 25.05.2016 по 18.03.2019 проходив службу у відповідача що підтверджується записами у військовому квитку серії НОМЕР_5 від 13 травня 2016 року та є учасником бойових дій що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 04.02.2017.
У військовому квитку серії НОМЕР_5 від 13 травня 2016 року зазначено, що 19.08.2019 позивач знову вступив на військову службу, яку продовжив у складі Військової частини НОМЕР_2 .
Представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_2 з адвокатським запитом б/н від 04.12.2025, в якому серед іншого проси надати відомості чи здійснювалась нарахування та виплата компенсації відпустки як учаснику бойових дій.
Листом від 20.12.2025 № 26/1/8813 відповідач повідомив адвоката Попова А. О. що компенсація відпустки, як учаснику бойових дій, виплачується при звільненні з військової служби. Громадянин ОСОБА_1 на даний час є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (статті 2 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно частини 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною 2 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ст.4 Закону України "Про відпустки" встановлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
У відповідності до ст. 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року у зразковій справі № 620/4218/18 дійшов висновку, що припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Таким чином, позивач мав право на отримання грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій, за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів виплати позивачу грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій, за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019.
Отже, відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019.
Верховний Суд у постанові від 27 липня 2023 року у справі № 380/813/22 зазначив, що аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Відповідач у відповіді нв адвокатський запит посилався на те, що компенсація відпустки, як учаснику бойових дій, виплачується при звільненні з військової служби, а громадянин ОСОБА_1 на час надання відповіді (20.12.2025) є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
При цьому, згідно військового квитка серії НОМЕР_5 від 13 травня 2016 року позивача 18.03.2019 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 №22-РС від 01.02.2019 звільнено в запас за ст.26, ч.5, п.2, пп «а».
Згідно з п.5 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.
Відповідно до п.6 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Отже, позивач мав право на отримання грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій, за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019.
Те, що позивач з 19.08.2019 продовжив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 не анулює його права на отримання належних при звільненні 18.03.2019 виплат, у тому числі й компенсації за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані посилання відповідача є необґрунтованою.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2,8,9,19,20,32,72,77,90,94,132,241-246,226,255,262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву адвоката Попова Артема Олеговича в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , номер реєстраційної картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу 18.03.2019 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Т.В. Смішлива