Справа № 693/352/26 
2-о/693/33/26

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
02.04.2026 м. Жашків
Жашківський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Защитинська Т.І,
за участю секретаря судового засідання Чумак Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду м. Жашків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 жовтня 1968 року, заінтерисована особа Виконавчий комітет Баштечківської сільської ради,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Жашківського районного суду Черкаської області суду з заявою про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 жовтня 1968 року, заінтерисована особа Виконавчий комітет Баштечківської сільської ради.
Заява мотивована тим, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку. Як спадкоємець за заповітом і з метою оформлення права на спадщину, він звернувся до приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу Камуз Ю.В., але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не підтвердив родинні стосунки з померлим. Так, у період спільного проживання ОСОБА_2 та матері заявника ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився заявник – ОСОБА_1 ізу селі Павлівка Жашківського району Черкаської області. При цьому, у свідоцтві про народження запис про батька відсутній. 
29.01.1978 мати заявника уклала шлюб із ОСОБА_2 , при житті ОСОБА_2 визнавав заявника своїм сином, утримував, займався вихованням та піклувався про нього протягом всього свого життя, тобто вони були однією сім`єю, заявник все своє життя знав, що ОСОБА_2 є його рідним батьком, до того ж за життя ОСОБА_2 склав заповіт на користь заявника, у якому назвав його сином.
З приводу того, що ОСОБА_2 не записаний у свідоцтві заявника про народження, як батько у нього не виникало ніяких питань, оскільки вони мали одне прізвище та мали стосунки як батька і сина.
На підставі вищевикладеного, заявник просить суд встановити факт визнання батьківства, а саме, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою суду від 16.03.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 02.04.2026.
В судове засідання 02.04.2026 заявник не з`явився, представник заявника адвокат Шквира С.В. надала суду заяву про розгляд справи за її та заявника відсутності, вимоги підтримують.
Представник заінтересованої особи - Виконавчого комітету Баштечківської сільської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, якою просить справу розглянути за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечила.
В зв`язку з викладеним суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних обставин.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
У частині 1 статті 315 ЦПК України визначено, які факти, що мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом, серед переліку яких зазначено факт родинних відносин між фізичними особами.
В частині 2 цієї норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № N 5 від 31.03.95р. зазначено, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.
В пункті 15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01.10.1968, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.
Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.
Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3 ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин».
Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року.
У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.
Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.
Оскільки заявник народився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , то слід з`ясовувати обставини, передбачені ст. 53 КпШС.
За положеннями цієї норми для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою, щоб припустимий батько дитини відмовився від встановлення батьківства в добровільному порядку та щоб відбулась реєстрація народження дитини в органах РАЦС.
Встановлення батьківства в судовому порядку можливо як в порядку позовного провадження, так і в порядку окремого провадження (встановлення факту визнання батьківства та факту батьківства).
Встановлення батьківства у позовному провадженні можливо лише за життя припустимого батька дитини. У випадку, якщо він помер, та дитина народилась від незареєстрованого шлюбу, то встановлення факту визнання або факту батьківства має відбуватись в порядку окремого провадження.
Можливість встановлення факту визнання батьківства передбачена ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ СРСР та союзних республік про шлюб і сім`ю від 27 червня 1968р., який є чинним та підлягає застосуванню згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів СРСР».
Згідно з положеннями вказаної норми, якщо дитина народилась до ІНФОРМАЦІЯ_4 , та її припустимий батько помер, і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, то можливо встановлювати в окремому провадженні факт визнання батьківства, якщо померлий визнавав себе батьком дитини. При цьому, не має значення, помер припустимий батько дитини до чи після 01.10.1968 року.
Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.
Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.
Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.
З урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення для суду, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 6). . Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку (а.с.4). 
Постановою приватного нотаріуса Уманського нотаріального округу Камуз Ю.В. від 24.03.2026 заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не підтвердив родинні стосунки з померлим ОСОБА_2 .
Із копії свідоцтва про народження вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився заявник – ОСОБА_1 у селі Павлівка Жашківського району Черкаської області. При цьому, у свідоцтві про народження запис про батька відсутній (а.с.9). 
29.01.1978 мати заявника уклала шлюб із ОСОБА_2 (а.с.15). За життя, а саме 29.10.2009, ОСОБА_2 склав заповіт на все своє майно на користь сина – ОСОБА_1 , 1964 року народження (а.с.5).
Із довідки Павлівського старостинського округу Баштечківської сільської ради від 03.09.2025 вбачається, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті по АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_2 постійно проживав його син ОСОБА_1 (а.с. 7).
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах, що мають юридичне значення», передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, врахувавши ту обставину, що в заявника відсутній юридичний родинний зв`язок з батьком, а це унеможливлює в подальшому реалізацію його спадкових прав, дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим його заява про встановлення факту визнання батьківства підлягає задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 247, 258, 263, 265, 315, 354 п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст.53 КпШС, Пленумом Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання батьківства щодо дитини, яка народилась до 1 жовтня 1968 року, заінтерисована особа Виконавчий комітет Баштечківської сільської ради - задовольнити.
Встановити факт визнання батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в с. Павлівка Жашківського району Черкаської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. І. Защитинська