ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7170/26
Провадження № 33/820/315/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. за участю секретаря судового засідання Романової А.В.
захисника Усенка Ю.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та 
ВСТАНОВИЛА:

 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

 
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 01 березня 2026 року о 14 год. 20 хв. по вул. Пілотській, 117/1 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Mitsubishi", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, звужені зіниці очей, що не реагують на світло) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що висновки суду щодо перебування його у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом є хибними. 
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо нього, не може бути визнаний належним доказом у справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували його вину і не викликали сумніви суду. 
Вказує, що на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, а відразу запропонували проїхати до медичного закладу, що є порушенням п.6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17 грудня 2008 року та п.7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735.
Посилається на те, що працівниками поліції направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння не складалось та йому на руки не видавалось, що в свою чергу фактично унеможливлювало проходження огляду у передбаченому законом порядку в закладі охорони здоров`я.
Зазначає, що він не відмовлявся від проходження огляду, лише просив надати йому час для консультації в телефонному режимі з адвокатом. При цьому йому не роз`яснювалось, що відмова від проходження обов`язкового медичного огляду на стан сп`яніння тягне за собою ту ж саму відповідальність, що й керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Стверджує, що обставини викладені в протоколі про наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, це не ті обставини, які були встановлені працівниками поліції, а це просто перелік ознак, які зазначені у ч. 5 ст. 266 КУпАП. При цьому працівниками поліції не проводились будь-які заходи щодо визначення вказаних ознак. 

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, з наведених в апеляційній скарзі підстав, наголошуючи, що працівники поліції порушили передбачений законодавством порядок огляду водіїв на стан сп`яніння. 
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин неприбуття не повідомив, за таких обставин його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП. 
Заслухавши позицію захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржує дотримання поліцейськими порядку огляду водія на стан наркотичного сп`яніння. 
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, а статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суддею суду першої інстанції було дотримано вказаних вимог закону, зміст постанови про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 відповідає вимогам, передбаченим статтями 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог статті 280 КУпАП.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 01 березня 2026 року о 14.20 год. по вул. Пілотській, 117/1 в м. Хмельницькому керував автомобілем "Mitsubishi", номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість, звужені зіниці очей, що не реагують на світло) та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про порушення водієм ОСОБА_1 вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд, з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препараті, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією частини 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, в тому числі і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за частиною 1 статті 130 КУпАП, яке полягало у відмові від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом, наявність ознак сп`яніння, пропозиція/вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
Факт керування транспортним засобом 01 березня 2026 року ОСОБА_1 не оспорює, до того ж є зафіксованим належним чином на доданому до протоколу відеозаписі.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №603547 від 01 березня 2026 року, в якому зафіксовані місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення (а/с 1); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зафіксовані виявлені поліцейським ознаки наркотичного сп`яніння (неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло), а також, що водій відмовився від огляду (а/с 5); відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому зафіксовано як факт керування транспортним засобом, так і факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я на пропозицію поліцейського (а/с 6).
Вважаю, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі.
З відеозапису, наданого правоохоронцями вбачається, що поліцейським за допомогою засобів відеозапису зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 автомобілем "Mitsubishi",д.н.з. НОМЕР_1 ,його зупинку, виявлення поліцейськими при спілкуванні із  ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, після чого поліцейські неодноразово пропонували  ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що останній відмовився. В подальшому, працівник поліції роз`яснив  ОСОБА_1 про наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, на що  ОСОБА_1 чітко повідомив про відмову від проходження такого огляду. 
На переконання апеляційного суду, відеозаписом зафіксовані реальні обставини, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити психологічне ставлення ОСОБА_1 до вчиненого правопорушення та додаткові обставини, які прямо вказують на нього, як на особу, яка керувала транспортним засобом з виявленими ознаками наркотичного сп`яніння та відмовилась від проходження огляду в установленому законом порядку. 
На підставі цього ж відеозапису, доходжу висновку, що огляд водія було проведено з дотриманням порядку, передбаченого статтею 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція №1452/735).
Так, за змістом статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 4 розділу I Інструкції № 1452/735 ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість .
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були зафіксовані на відео, підтверджені свідками або проводились будь-які заходи щодо визначення вказаних ознак. 
На підставі наведеного та за результатами дослідження відеозапису з бодікамер поліцейських доходжу висновку, що доводи  ОСОБА_1 про безпідставність вимоги поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння не заслуговують на увагу, оскільки встановити наявність ознак наркотичного сп`яніння з відеозапису об`єктивно неможливо та не передбачено законодавством, такі ознаки були встановлені працівниками поліції та зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу, що протокол складався за відмову водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала їм підстави вважати, що він мав ознаки наркотичного сп`яніння та його дії свідчили про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на вимогу поліцейського в медичному закладі, працівники поліції, керуючись частиною 1 статті 130 КУпАП та пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України, мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а не факт перебування його у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом, як безпідставно зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.
Доводи ОСОБА_1 , що на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонували пройти огляд на стан сп`яніння, а відразу запропонували проїхати до медичного закладу, не заслуговують на увагу, оскільки ці доводи не ґрунтуються на вимогах закону. 
Згідно із частиною шостою статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, оформлення результатів такого огляду, регулюються Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 з подальшими змінами (далі – Порядок № 1103).
Приписи Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 застосовуються у системному зв`язку як між собою, так і з приписами статті 266 КУпАП.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку) (пункт 3 Порядку № 1103, пункт 6 розділу І Інструкції № 1452/735).
За наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735).
Ознаки наркотичного сп`яніння наведені в пункті 4 розділу І Інструкції № 1452/735.
Пункт 3 розділу І Інструкції № 1452/735 визначає ознаки алкогольного, а не наркотичного сп`яніння. Саме у разі наявності ознак алкогольного сп`яніння передбачений огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу. Вказане підтверджує назва та зміст розділу ІІ Інструкції № 1452/735 «Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів», який регламентує проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.
Приписи розділу ІІ Інструкції №1452/735 щодо огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу застосовуються лише до процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а до процедури проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння незастосовні. На це вказує і пункт 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735, відповідно до якого в разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції № 1452/735, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, поліцейський не проводить огляду на стан таких різновидів сп`яніння (наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) за допомогою спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу.
Аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку, що у випадку виявлених ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд водія на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 1452/735), а у випадку виявлення ознак наркотичного сп`яніння, передбачених пунктом 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє водія для огляду до закладу охорони здоров`я.
Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 9 вересня 2021 року у справі № 11-21сап21.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження ОСОБА_1 про порушення поліцейськими порядку огляду на стан сп`яніння, які не запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки, оскільки приписи статті 266 КУпАП слід застосовувати у системному зв`язку із приписами Порядку № 1103 й Інструкції № 1452/735.
Твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення не може слугувати однозначним доказом винуватості, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки, винуватість ОСОБА_1 підтверджується не лише протоколом, а також і іншими доказами, наявними в матеріалах справи, в тому числі відеозаписом з боді-камер поліцейських, що у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що працівниками поліції направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння не складалось та йому не було вручено є неспроможними, оскільки в матеріалах справи наявне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а/с 5), тоді як Інструкцією № 1452/735 не передбачено обов`язку працівників поліції вручення такого направлення водієві, який підлягає огляду на стан сп`яніння у медичному закладі.
З системного аналізу вимог статті 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку №1103 вбачається, що долучення до протоколу про адміністративне правопорушення направлення не передбачено, поліцейський зобов`язаний складати направлення на медичний огляд, яке повинно передаватися лікарю закладу охорони здоров`я поліцейським перед проведенням огляду водія на стан сп`яніння, при цьому огляд у закладі охорони здоров`я проводиться тільки зі згоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення такого огляду, тоді як протокол щодо  ОСОБА_1 складений за порушення вимог п.2.5 ПДР.
Доводи ОСОБА_1 , що він не відмовлявся від проходження огляду, лише просив надати йому час для консультації в телефонному режимі з адвокатом, є безпідставними.
З відеозапису вбачається, що водій неодноразово відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння, тягнув час, намагаючись вирішити питання у невстановлений законом спосіб. ОСОБА_1 свідомо не виконав вимоги п.2.5 ПДР, які зобов`язували його виконати вимогу працівників поліції щодо проведення огляду на стан сп`яніння у визначений законом спосіб. Більш того, працівники поліції не заперечували та не перешкоджали особі, яка притягається до адміністративної відповідальності у консультації із захисником засобами телефонного зв`язку.
Крім того, причини, з яких ОСОБА_1 відмовився виконувати вимогу працівника поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, правового значення не мають.
При цьому слід зазначити, що працівниками поліції лише складається протокол про адміністративне провадження та збираються докази на підтвердження встановлених ним відомостей, а розгляд справи провадиться судом відповідно до ст. 221 КУпАП та переглядається судом апеляційної інстанції відповідно та порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП.
Доводи в апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 не роз`яснювалось, що відмова від проходження обов`язкового медичного огляду на стан сп`яніння тягне за собою ту ж саму відповідальність, що й керування транспортним засобом у стані сп`яніння, є безпідставними та спростовуються відеозаписом з боді-камери поліцейського. Крім того, відповідно до приписів ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначається, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право керувати транспортним засобом, а значить погодився виконувати додатково покладені на нього обов`язки, встановлені нормами законодавства України, в тому числі і Правилами дорожнього руху України, пункт 2.5 яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на наведене, вважаю, що в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду. Сукупність зібраних та досліджених доказів за своїм змістом та якістю дозволяють суду констатувати наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 1 статті 130 КУпАП та у межах передбаченого статтею 38 КУпАП строку.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови судді, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову суддіХмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя