ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" березня 2026 р. Справа№ 911/2682/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Яценко О.В.
суддів: Хрипуна О.О. 
Спаських Н.М. 

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С. 

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 17.03.2026

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
апеляційну скаргу Гірської сільської ради
на рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 (повний текст складено 29.12.2025)
у справ № 911/2682/25 (суддя - Бацуци В. М.)
за позовом Гірської сільської ради
до Приватного підприємства «Принт»
про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.10.2004, кадастровий номер 3220883200:03:001:0626, площею 9,9799 га, укладеного 21.10.2004 між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області та Приватним підприємством «Принт», посвідченого Козій А.В., приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 21.10.2004 за реєстром № 5787 із змінами внесеними відповідно до договору про внесення змін, укладеного 16.09.2019 між Гірською сільською радою Бориспільського району Київської області, та Приватним Підприємством «Принт», посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В. 16.09.2019 за реєстровим №642.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач використовує орендовану земельну ділянку з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням згідно з укладеним договором б/н від 21.10.2004, чим порушує вимоги положення ст.32 Закону України «Про оренду землі», що є істотним його порушенням у розумінні положень ч. 2 ст. 651 ЦК України та на підтвердження чого позивачем в якості доказів було подано до суду акт № 2 від 08.07.2025 обстеження земельної ділянки, а також лист Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) № 1364/03/18-25 від 17.03.2025.
Відповідач правом на подання відзиву на позову заяву не скористався, проте у письмових поясненнях проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:
- для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише наявність порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно суттєвою є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати;
- отже, позивач, для обґрунтування розірвання спірного договору оренди мав надати суду належні та припустимі докази завдання йому та/або земельній ділянці шкоди, визначеній у вартісному вигляді, та надати суду докази розміру такої шкоди. Крім того, позовні матеріали не містять обґрунтування та/або визначення того, чого саме значною мірою позбавляється позивач від дій відповідача і на що саме позивач розраховував при укладенні спірного договору;
- позовні матеріали не містять відомості, що Гірська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, приймала рішення про розірвання спірного Договору оренди зокрема й шляхом звернення до суду;
- отже позивач не довів належними та припустимими доказами підстави для розірвання спірного договору оренди, позовні вимоги є голослівними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що:
- застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність;
- за наданого позивачем акту № 2 від 08.07.2025 обстеження земельної ділянки слідує, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 вкрита густою трав`яною природною рослинністю, кущами, та багаторічними деревами: сосна, липа, дуб, граб, береза та ін., фактично є існуючим лісом мішаного типу, що, на думку членів комісії, безпосередньо вказує та підтверджує факт використання ПП «Принт» земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням;
- водночас, враховуючи те, що у положенні первинної редакції п. 1.3. спірного договору оренди, було зазначено про те, що в оренду ПП «Принт» передається земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 9,98 гектарів лісів, за рахунок земель державної власності на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, за межами населеного пункту, що безпосередньо вказує на те, що станом на момент надання відповідачу в оренду спірної земельної ділянки, вона вже була вкрита трав`яною природною рослинністю, факт покриття земельної ділянки 3220883200:03:001:0626 густою трав`яною природною рослинністю, кущами, та багаторічними деревами: сосна, липа, дуб, граб, береза не є беззаперечним та самодостатнім доказом факту використання ПП «Принт» земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням;
- проаналізувавши зміст листа Державної інспекції архітектури та містобудування України (ДІАМ) № 1364/03/18-25 від 17.03.2025, суд дійшов висновку про те, що відсутність в Реєстрі будівельної діяльності та її архівній складовій частині інформації та документів, що дають право відповідачу на виконання підготовчих та будівельних робіт також не є беззаперечним та самодостатнім доказом, що підтверджує використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням, - (02.07) Для іншої житлової забудови, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для іншої житлової забудови (для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд), з огляду на те, що зі змісту наданої інформації неможливо встановити факт не використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 саме для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, а не для виконання будівельних робіт. 
- вказане свідчить про те, що у процесі розгляду справи, позивачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не було надано суду всіх належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності підтверджували б використання відповідачем земельної ділянки 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням, а також те, що позивачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України не було надано суду всіх належних та допустимих доказів, що у своїй сукупності б свідчили про істотне порушення відповідачем умов договору б/н від 21.10.2004 р. у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Гірська сільська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить: скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги господарського судочинства, а відтак оскаржуване рішення є таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на ті ж самі обставини, що і в суді першої інстанції, зауваживши на тому, що:
- спірна земельна ділянка надана у тимчасове користування ПП «Принт» для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, при цьому на ній не проведено роботи з будівництва, що свідчить зокрема невиконання вимог ст. 96 ЗК України, відповідно до якої землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням;
- відповідач не подав декларацію про початок будівництва та його не розпочав.
- враховуючи вимоги статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець вправі вимагати від орендаря використання земельних ділянок за цільовим призначенням згідно договору оренди;
- орендована земельна ділянка для житлової та громадської забудови може використовуватися лише у межах вказаного виду використання. Однак, незважаючи на те, що з часу укладення договору минуло вже більше 20 років, відповідачем не вжито першочергових заходів, які б свідчили про його намір виконувати договір.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 справа № 911/2682/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Хрипун О.О., Тищенко О.В.
У період з 19.01.2026 по 06.02.2026 головуючий суддя Яценко О.В. перебувала на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2026:
- апеляційну скаргу Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2ст. 260 ГПК України;
- надано Гірській сільській раді строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору в сумі 3 633,60 грн.;
- попереджено Гірську сільську раду, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржнику.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржник 18.02.2026 подав заяву про усунення недоліків, в додатках до вказаної заяви міститься платіжна інструкція № 65 від 17.02.2026 про сплату 3 633,60 грн., в призначенні платежу вказано: «Судовий збір за позовом Гірської сільської ради на ріш. від 19.11.2025 по справі 911/2682/25 Північний апеляційний господарський суд».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25; розгляд справи ухвалено здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи; справу № 911/2682/25 призначено до розгляду на 17.03.2026 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/2682/25.
25.02.2026 до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, в якому заявник, з посиланням на необхіднісь взяти участь у судовому засіданні по справі №320/17134/24, яке було призначено 03.02.2026 року суддею Київського окружного адміністративного суду Білоноженко М.А. на 17.03.2026 об 11.00 год., просить відкласти розгляд призначений на 17.03.2026 на іншу дату.
13.03.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на ті ж самі обставини, що і в суді першої інстанції, а також додатково зауважив на тому, що у вересні 2019 року під час укладання договору про внесення змін до спірного договору новий орендодавець (позивач) був обізнаний і погодився з тим, що будівництво на спірній земельній ділянці не почалось.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 № 09.1-08/889/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/2682/25 у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці 17.03.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 справа № 911/2682/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Спаських Н.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 справу № 911/2682/25 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Хрипун О.О., Спаських Н.М.), учасників справи повідомлено, що розгляд апеляційної скарги Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25 відбудеться у раніше визначені дату та час, а саме 17.03.2026 об 11:20 год. 
Порадившись на місці, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення поданого позивачем клопотання про відкладення з огляду на наступне.
За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.
Відтак, колегія суддів в цьому випадку не визнає поважними причини неявки у судове засідання 17.03.2026 у цій справі уповноваженого представника позивача та зауважує відповідачу на тому, що за приписами ч. 3 ст. 256 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), а відтак, представником позивача є сільській голова, доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні якого суду не надано. Слід зазначити і про те, що в суді першої інстанції інтереси позивача представляла Ярмак М.І., доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні якої суду також не надано. 
Окрім того, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу в судовому засіданні 17.03.2026 за відсутності уповноваженого представника позивача. Відсутність представника позивача в цьому випадку не перешкоджає розгляду апеляційної скарги та не повинна заважати здійсненню правосуддя, оскільки процесуальну позицію позивача викладено у апеляційній скарзі, а участь представників в судовому засіданні не була визнана обов`язковою.
Близька за змістом правова позиції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання учасника справи про відкладення розгляду справи викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.07.2022 у справі № 910/11818/18.
Станом на 17.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу, інших клопотань від учасників справи не надходило.
Позивач представників в судове засідання не направив.
Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представника позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.
Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

21.10.2004 між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області (надалі - Орендодавець) та ПП «Принт» (надалі - Орендар) укладено договір, згідно з умов п. 1.1. якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, відповідно до плану що додається, надалі за текстом - «Земельна ділянка» (надалі - Договір).
Договір за реєстровим № 5787, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Козій А. В., зареєстрований у Бориспільському районному відділі Київської регіональної філії ДП «ЦДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.11.2004 за № 3.
Відповідно до п. 1.3. Договору в оренду передається Земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 9,98 гектарів лісів, за рахунок земель державної власності на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, за межами населеного пункту.
Положеннями пунктів 2.2., 2.3., 2.5. Договору визначено, що цільове призначення, земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.
2.2.1. Земельна ділянка являється землею Державної власності і відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови.
2.2.2. Право оренди Земельної ділянки розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину. 
2.2.3. З метою збереження якості Земельної ділянки Орендар буде уживати заходів щодо запобігання негативному впливу на Земельну ділянку та ліквідації наслідків цього впливу в порядку та способами, що встановлені законодавством (п. 2.2.).
2.3. Термін договору.
2.3.1. Договір укладається на термін 49 (сорок дев`ять) років, починаючи з дати його державної реєстрації. 
2.3.2. Якщо за два місяці до закінчення строку Договору жодна із Сторін не повідомить іншу про припинення дії Договору, цей Договір вважається поновленим на новий строк на цих же умовах. По закінченні терміну Договору, якщо його не було автоматично поновлено. Орендар має переважне право на поновлення Договору на новий термін, а Орендодавець зобов`язаний поновити Договір на цих же умовах, якщо немає прямої законодавчої заборони на оренду Земельної ділянки.
2.5. При переході права власності на Земельну ділянку від Орендодавця до іншої особи Договір оренди зберігає чинність для нового власника.
Відповідно до підпункту 4.1.2. пункту 4.1. Договору Орендодавець має право зокрема вимагати від Орендаря використання Земельної ділянки у відповідності до мети, визначеної у пункті 2.2 цього Договору; забезпечення екологічної безпеки землекористування, державних стандартів, норм і правил щодо використання землі; своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з підпункту 4.2.3. пункту 4.2. Договору Орендар зобов`язаний: а) використовувати орендовану Земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у цьому Договорі, дотримуючись при цьому вимог чинного земельного, екологічного законодавства, державних стандартів, норм і правил щодо використання землі; (б) у відповідності із пунктом 2.7.2 цього Договору своєчасно вносити орендну плату; (в) не утримувати Земельну ділянку для забезпечення своїх вимог до Орендодавця.
Рішенням Гірської сільської ради № 1502-77-VII від 22.08.2019 «Про внесення змін до договору оренди землі» вирішено внести зміни до Договору, а саме: 
- 1.1. в частині заміни сторони Орендодавця з «Бориспільська районна державна адміністрація-Київської області» на «Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області» по всьому тексту Договору;
- 1.2. п. 2.7.1. викласти у наступній редакції: «Орендна плата встановлюється та справляється в грошовій формі за рік у розмірі 1% (один відсоток) від грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься на рахунок, визначений за згодою Сторін, або ж Орендодавцем відповідно до чинного законодавства»;
- 1.3. Усі інші умови Договору залишити без змін.
16.09.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін до Договору, згідно з умов пунктів 1, 2 якого керуючись ст. 30 Закону України «Про оренду землі», а також у зв`язку зі зміною меж населеного пункту села Гора Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області та переходом права власності земельної ділянки із земель державної власності у комунальну, сторони домовились внести зміни до Договору, а саме:
1) пункти 1.1, 1.3., 1.4., 2.7.1., викласти в наступній редакції: 
- « 1.1. Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування (оренду) земельну ділянку площею 9,9799 га, кадастровий номер 3220883200:03:001:0626, яка знаходиться на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, надалі за текстом - «Земельна ділянка»;
- « 1.3. В оренду передається Земельна ділянка, кадастровий номер 3220883200:03:001:0626, загальною площею 9,9799 га для іншої житлової та громадської забудови на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.09.2019 року, номер запису про право власності: 33215790, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1832504032208. Право оренди на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.05.2019 року, номер запису про інше речове право: 31610806. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-3216493652019 від 13.09.2019 року, виданого Л.А. Конфедрат, державним кадастровим реєстратором Відділу у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, земельна ділянка має наступні характеристики: цільове призначення - 02.07. - Для іншої житлової забудови; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; склад угідь - відведених під будівництво (будівництво не розпочато); вид використання - для іншої житлової забудови (для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд); відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, не зареєстровані»; 
- « 1.4. Нормативна грошова оцінка Земельної ділянки, загальною площею 9,9799 га становить 12 459 585 (дванадцять мільйонів чотириста п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п?ять) гривень 79 копійок, згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого Відділом у Бориспільському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області 18.01.2019 року за № 637;
- « 2.7.1. Орендна плата встановлюється та справляється в грошовій формі за рік у розмірі 1 % (один відсоток) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної в пункті 1.4. цього договору на рахунок місцевого бюджету Гірської сільської ради або на інший рахунок, визначений за згодою Сторін, або Орендарем відповідно до чинного законодавства» (п. 1).
2) Всі інші умови Договору оренди, посвідченого Козій А.В., приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області 21 жовтня 2004 року за реєстровим № 5787, залишаються без змін.
Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що відповідач з 21.10.2004 володіє та користується земельною ділянкою з кадастровим номер 3220883200:03:001:0626 загальною площею 9,9799 га з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови згідно з Договором.
Звертаючись до суд з цим позовом позивач просить розірвати Договір.
Правові позиції сторін детально викладені вище.
Суд першої інстанції в задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України). 
Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Отже, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди), до яких відноситься спірний Договір, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку в володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У п. 5.3 Договору сторони погодили, що підставою для дострокового розірвання Договору є:
- випадкове знищення чи пошкодження орендованої Земельної ділянки, яке суттєво перешкоджає передбаченому у пункті 2.2 цього Договору її використанню Орендарем;
- рішення суду про розірвання Договору у встановлених випадках.
За змістом ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У розумінні положень наведеної норми істотним є таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.
Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися в сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору, на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.
Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися в сторони, яка вимагає розірвання договору. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.
Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
За змістом ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. 
Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; в п`ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.
Згідно з ч. 1 ст. 96 ЗК України та ст. 35 Закону України «Про охорону земель» землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання земель за цільовим призначенням та дотримуватись установлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно з ч. 4 ст. 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Отже, цільове призначення земель України покладено законодавцем в основу розмежування правових режимів окремих категорій земель (розділ II «Землі України» ЗК), при цьому такі режими характеризуються високим рівнем імперативності відносно свободи розсуду власника щодо використання ним своєї земельної ділянки (такий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13).
Наданими позивачем доказами підтверджено наступне.

Актом № 2 від 08.07.2025 обстеження земельної ділянки, наявним в матеріалах справи, встановлено наступне: 
«земельна ділянка на праві оренди, відповідно Договору оренди земельної ділянки від 21.10.2004 за реєстровим номером 5787 (Договір), згідно якого орендодавець - Бориспільська РДА Київської області, Код ЄДРПОУ 24209740, та Договору про внесення змін до Договору від 16.09.2019 за реєстровим номером 642 (в частині зміни сторони орендодавця), перебуває в користуванні Приватного підприємства «Принт».
Суть виявлених порушень: земельна ділянка з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не використовується згідно визначеного документацією із землеустрою щодо формування земельної ділянки виду використання (для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд) та цільового призначення (для іншої житлової забудови) з дати підписання Договору (21.10.2004), про що свідчить стан території земельної ділянки на дату обстеження, а саме: територія земельної ділянки вкрита густою трав`яною природною рослинністю, кущами, та багаторічними деревами: сосна, липа, дуб, граб, береза та ін., фактично є існуючим лісом мішаного типу в складі земельної ділянки загальною площею 326,8051 га, відповідно відомостей з АС ДЗК: кадастровий номер 3220883200:03:001:0002, цільове призначения - 5.1 (для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг), вид використання - ліс, форма власності - Державна власність, відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку - Державне підприємство «Бориспільське лісове господарство», Код ЄДРПОУ 00992102.
Висновки комісії: земельна ділянка з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не обробляється, не використовується за цільовим призначенням, будь-яка діяльність відсутня».
Проаналізувавши зміст акту № 2 від 08.07.2025 обстеження земельної ділянки, суд першої інстанції цілком вірно зауважив на тому, що:
- комісією під час обстеження земельної ділянки було лише виявлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 вкрита густою трав`яною природною рослинністю, кущами, та багаторічними деревами: сосна, липа, дуб, граб, береза та ін., фактично є існуючим лісом мішаного типу, що на думку членів комісії безпосередньо вказує та підтверджує факт використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням;
- враховуючи те, що у положенні первинної редакції п. 1.3. Договору було зазначено про те, що в оренду відповідачу передається земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд загальною площею 9,98 гектарів лісів, за рахунок земель державної власності на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, за межами населеного пункту, що безпосередньо вказує на те, що станом на момент надання відповідачу в оренду спірної земельної ділянки, вона вже була вкрита трав`яною природною рослинністю, що факт покриття земельної ділянки 3220883200:03:001:0626 густою трав`яною природною рослинністю, кущами, та багаторічними деревами: сосна, липа, дуб, граб, береза не є беззаперечним та самодостатнім доказом факту використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням.
Листом № 1364/03/18-25 від 17.03.2025 Державна інспекція архітектури та містобудування України (ДІАМ) повідомила Гірську сільську раду про те, що шляхом перевірки відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності та її архівній складовій частині, за параметрами пошуку: «кадастровий номер - 3220883200:03:001:0626» та «замовник будівництва - Приватне підприємство «ПРИНТ» (ЄДРПОУ - 32973563)» інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання, станом на дату надання відповіді не виявлено.
Проаналізувавши зміст вищезазначеного листа, суд першої інстанції цілком вірно виснував, що відсутність в Реєстрі будівельної діяльності та її архівній складовій частині інформації та документів, що дають право відповідачу на виконання підготовчих та будівельних робіт також не є беззаперечним та самодостатнім доказом, що підтверджує використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням, - (02.07) Для іншої житлової забудови, категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання - для іншої житлової забудови (для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд), з огляду на те, що зі змісту наданої інформації неможливо встановити факт не використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:001:0626 саме для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, а не для виконання будівельних робіт. 
При цьому колегія суддів вваж аж за необхідне додатково зауважити позивачу на наступному 
Відповідно до пункту «ґ» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Отже, дострокове розірвання договору оренди можливе, зокрема, на вимогу однієї із сторін договору за рішенням суду у випадках, передбачених законом або договором. При цьому окремою підставою для примусового припинення права користування земельною ділянкою на умовах оренди є використання орендарем земельної ділянки не за цільовим призначенням.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26.10.2021 у справі № 910/9849/20 про те, що невикористання орендарем земельної ділянки не є тотожним нецільовому використанню земельної ділянки.
У постановах Верховного Суду від 14.07.2020 у справі № 916/1998/19, від 24.03.2020 у справі № 640/13670/19, від 10.10.2018 у справі № 357/4277/17, від 14.11.2019 у справі № 344/10412/16-а, від 31.07.2019 у справі № 806/5308/15, від 02.06.2020 у справі № 500/2308/18, від 25.05.2021 у справі № 927/703/20, від 31.05.2021 у справі № 826/1581/18 сформульовано висновок про те, що зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо). Єдина умова, яку встановлюють положення ч. 5 ст. 20 ЗК України при самостійному визначені виду використання земельної ділянки її власником/користувачем, є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою. Поняття «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням» стосується тих випадків, коли на земельній ділянці з певним цільовим призначенням проводиться діяльність, яка виходить за межі цільового призначення та передбачає фактичне використання такої ділянки в інших цілях.
В свою чергу позивачем не доведено, що відповідач фактично використовує спірну земельну ділянку за іншим цільовим призначенням, так як сам позивач стверджує, що відповідачем на спірній земельній ділянці не проведено роботи з будівництва, проте вказане може свідчить саме про невикористання орендарем земельної ділянки, що, як встановлено вище, не є тотожним нецільовому використанню земельної ділянки.
Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 ГПК України).
Отже позивач належними та допустимими доказами повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тобто саме позивач повинен довести використання відповідачем земельної ділянки 3220883200:03:001:0626 не за цільовим призначенням, проте належних доказів цього позивачем не надано.
Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимогах про розірвання договору оренди земельної ділянки від 21.10.2004, кадастровий номер 3220883200:03:001:0626, площею 9,9799 га, укладеного 21.10.2004 між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області та ПП «Принт» - відсутні.
За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно, спираючись на встановлені факти та наявні матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та незаконними і у зв`язку з цим не знайшов підстав для задоволення позову. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши наявні у справі матеріали, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване судове рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, апеляційна скарга Гірської сільської ради задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Гірської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2025 у справі № 911/2682/25 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 17.03.2026. 

Головуючий суддя О.В. Яценко 

Судді О.О. Хрипун

Н.М. Спаських