ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6103/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 р. (суддя Максименко Л.Я.) в адміністративній справі №280/6103/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” яким йому скасовано, на підставі Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, дата прийняття рішення 31.01.2025, номер рішення ЦО – 1788/93.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказувалось про те, що позивач отримав другу групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико- соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 457944. За інформацією органу ПФУ, МСЕК скасовано, дата встановлення інвалідності 18.01.2024, період інвалідності з 18.01.2024 по 31.03.2025. Від Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я» на адресу позивача 30.06.2025 надійшов витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, дата прийняття рішення 31.01.2025, номер рішення ЦО – 1788/93, в якому скасовано другу групу інвалідності з 18.01.2024. Позивач до відповідача не викликався, повторне оцінювання на предмет інвадіності не проходив, чим порушено його конституційне право позивача на соціальний захист, оскільки наслідком скасування інвалідності є зупинення виплати пенсії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 р., ухваленим за результатом розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що 31.01.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного аналізу медико – експертної справи позивача було встановлено безпідставне оформлення позивачу ІІ групи інвалідності, загальне захворювання, безстроково. Судом першої інстанції не враховано, що огляд позивача не проводився та не передбачався, оскільки проводилась перевірка обґрунтованості встановлення інвалідності за наявними медичними документами всебічного обстеження під час направлення на МСЕК, що представлені у 2024 році. Підставою для такої перевірки слугували листи слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 21.10.2024 № 13829/6-2024 та від 25.10.2024 року № 13829/1/6-2024.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що заяву про проведення повторного огляду він не подавав, відсутні відомості стосовно суттєвих змін стану його здоров`я. Рішення суду, яким зобов`язано провести щодо нього медико - соціальну експертизу, направлення лікувально- профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, згідно п. 3 Положення про медико-соціальну експертизу - відсутні. Відповідач не надав доказів повідомлення позивача про необхідність прибуття для повного медичного обстеження, а також доказів виклику/повідомлення позивача на/про засідання комісії ЦМСЕК з 02.01.2025 по 31.01.2025, на якому прийняте рішення про невизнання його особою з інвалідністю.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 457944, було встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням, безстроково. ОСОБА_1 отримано витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру Оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, дата прийняття рішення 31.01.2025, номер ЦО – 1788/93, де у п. 9 – Обґрунтування рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці зазначено: Клініко-функціональні порушення опорно-рухової системи в легкому ступені обмежують життєдіяльність, що не дає підстав для встановлення другої групи інвалідності. У п.10 зазначеного витягу вказано: Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення, що підлягає перевірці: Скасовано другу групу інвалідності. Не є особою з інвалідністю з 18.01.2024.
Вважаючи протиправним вказане рішення відповідача, позивач звернувся із вказаною позовною заявою до суду. 
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції висновку про те, що проведення перевірки обґрунтованості та скасування рішення МСЕК, яким позивачу встановлено 2 групу інвалідності безстроково, без наявності належних підстав та з порушенням встановленого порядку, здійснено з порушенням таких принципів адміністративної процедури, як законність, відкритість, гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Скаржник/відповідач стверджує, що спірне рішення прийнято ним у зв`язку із перевіркою обґрунтованості призначення позивачу групи інвалідності (ІІ) та строку її дії (безстроково). Така процедура не передбачає виклику позивача та його повторного медичного обстеження, оскільки перевірка проводилась на підставі документів, у відповідності до яких він був визнаний особою з інвалідністю. Скаржник/відповідач також зауважує, що перевірка була ініційована правоохоронним органом – Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області шляхом направлення відповідних листів.
Позивач поставив під сумнів правомірність такої перевірки, оскарживши до суду рішення відповідача ЦО-1788/93 від 31.01.2025.
Колегія суддів звертає увагу, що після відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», як суб`єкт владних повноважень, що має відповідати за позовом, отримала процесуальний статус відповідача. В адміністративному судочинстві діє принцип презумпції вини суб`єкта владних повноважень, що передбачає обов`язок останнього довести перед судом правомірність прийнятого ним рішення, яке є предметом спору. Такий процесуальний обов`язок закріплений у частині 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач ухвалу суду першої інстанції від 21 липня 2025 р. проігнорував, відзив на позовну заяву із доказами до суду не направив.
Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що перевірка обгрунтованості встановлення позивачу інвалідності проводилась за дорученням правоохоронного органу не підтверджено доказами. Відповідач також не повідомив апеляційній суд про наявність причин, які об`єктивно перешкоджали йому в наданні доказів до суду першої інстанції. Перед судом апеляційної інстанції питання про прийняття та дослідження нових доказів у справі відповідач не порушує.
Крім того, згідно пункту 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 р. №1317, яке застосував суд першої інстанції, Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або за запитом правоохоронних органів/органів спеціального призначення з правоохоронними функціями відповідно до абзацу четвертого пункту 13 цього Положення проводить перевірку обґрунтованості рішень та/або переогляд шляхом проведення медико-соціальної експертизи стосовно відповідної особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, і приймає відповідні рішення. Медико-соціальна експертиза проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова. За результатом переогляду Центральна медико-соціальна експертна комісія МОЗ приймає рішення щодо скасування, підтвердження, зміни попереднього висновку або формування нового висновку. У разі відмови особи, зазначеної у запиті, постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення комісії. Виключними підставами для перенесення строку проведення повного медичного обстеження є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил.
Як зазначено вище, відповідач не надав суду доказів на підтвердження законних підстав для проведення перевірки обґрунтованості встановлення позивачу інвалідності. Він також заперечує проти необхідності повідомлення позивача про перегляд його статусу як особи з інвалідністю.
Колегія суддів звертає увагу, що в адміністративному процесі суд здійснює перевірку спірного рішення суб`єкта владних повноважень, у тому числі, на його відповідність критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Пункт 9 частини 2 цієї статті зобов`язує суб`єкта владних повноважень враховувати право особи (позивача) на участь у процесі прийняття рішення.
У спірному випадку ОСОБА_1 не був повідомлений відповідачем про ініціювання процедури перегляду його статусу як особи з інвалідністю, чим позбавлений права на участь у цьому процесі.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні. 
Однак, протиправність спірного рішення ЦО-1788/93 не позбавляє компетентний орган на здійснення належної перевірки обґрунтованості визнання ОСОБА_1 особою з інвалідністю із встановленням йому ІІ групи безстроково. 
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 р. в адміністративній справі №280/6103/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 18 лютого 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України .

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш