621/2948/25
2/621/415/26

РІШЕННЯ
іменем України

07 квітня 2026 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Кришталь А. А.,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС",
представники позивача - Бугера С. Ю., Романенко М. Е.,

відповідач - ОСОБА_1 ,
представник відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши за відсутності учасників справи в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

09.09.2025 від ТОВ "ВІН ФІНАНС" через систему "Електронний суд" до Зміївського районного суду Харківської області надійшла позовна заява до ОСОБА_1 з наступними вимогами: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 799602 від 17.04.2019 року у загальному розмірі 29 497 грн 47 коп., яка складається з: суми заборгованості 19 624 грн 60 коп., суми інфляційних втрат - 8 105 грн 04 коп., суми 3% річних - 1 767 грн 83 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу 5 000 грн 00 коп.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.04.2019 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 799602. Відповідно до індивідуальної частини договору № 799602 про надання фінансового кредиту, ТОВ "Авентус Україна", надав відповідачу позику у сумі 5 500 грн 00 коп. ТОВ "Авентус Україна" виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 799602 від 17.04.2019 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 5 500 грн 00 коп., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ "ВІН ФІНАНС".
Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 19 624 грн 60 коп., а саме: сума основного боргу - 5 500 грн 00 коп; сума боргу за процентами - 11 484 грн 00 коп.; сума боргу за пенею і штрафами - 2 640 грн 00 коп. Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту позичальник погоджується, що кредитор має право передати персональні дані клієнта третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення заборгованості за договором, договірної неустойки, збитків та інших засобів правового захисту.
12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (нині ТОВ "ВІН ФІНАНС") укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором з ОСОБА_1 .
З метою укладення договору про надання фінансового кредиту № 799602 від 17.04.2019 та отримання коштів, відповідач надав ТОВ "Авентус Україна" свої особисті дані, а саме: номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Отже, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних проведено за період з 03.04.2022 до 03.04.2025 на суму заборгованості 19 624 грн 60 коп., та складає: 8 105 грн 04 коп. - інфляційні втрати; 1 767 грн 83 коп. - 3 % річних.
Щодо строків позовної давності. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку шляхом направлення вимоги позичальнику або ж у судовому порядку.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормами ст. 267 ЦК України визначено - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Відповідно до позиції Верховного суду, яка була викладена в постанові по справі № 679/1136/21 від 07 вересня 2022 року: "У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)… … Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню…".
Тому, враховуючи практику застосування норм права Верховним судом, в силу приписів, зокрема, ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", строк на звернення до суду із позовною заявою, який настав під час дії обмежень карантинного характеру, має бути продовженим, а отже заява про застосування строків позовної давності має бути визнаною як передчасна та в її задоволені має бути відмовлено.
Крім цього, до об`єктивних причин звернення до суду із захистом своїх прав та інтересів, позивачем виокремлюється також введення воєнного стану на території країни.
Згідно розділу "Прикінцеві положення" ЦК України доповнено п. 19, за змістом якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 23.10.2025.
23.10.2025 представник відповідача ОСОБА_3 надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування відзиву зазначила, що розрахунок заборгованості позивача в позовній заяві необґрунтований та безпідставний, оскільки сума заборгованості первісним кредитором була облікована у розмірі 8 470 грн 00 коп.
Крім того, зазначила, що вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не підлягають задоволенню, оскільки нараховані під час дії воєнного стану на території України. Позивачем не надано доказів про ідентифікацію позивача під час підписання кредитного договору.
Позивачем не надано доказу на підтвердження надання відповідачу кредитних коштів.
23.10.2025 з метою надання часу позивачу для подання відповіді на відзив, судовий розгляд відкладено на 18.12.2025.
06.11.2025 представник позивача Романенко М. Е. надіслав клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.12.2025 витребувано від ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" наступну інформацію: - Чи є номер телефону НОМЕР_1 фінансовим номером телефону за рахунком, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ); - Чи перераховано 7000 грн 00 коп. 12.10.2018 на рахунок, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), та відкладено судовий розгляд на 17.02.2026.
19.01.2026 від ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" надійшов лист про неможливість надання витребуваної інформації у зв`язку з неповною інформацією.
16.02.2026 представник позивача Бугера С. Ю. надіслала клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.02.2026 витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" інформацію щодо перерахування банком-емітентом коштів у сумі 5 500 грн 00 коп. 17.04.2019 на рахунок, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), номер транзакції - НОМЕР_3 , номер маска картки - НОМЕР_4 , та відкладено судовий розгляд на 07.04.2026.
18.03.2026 до суду надійшла витребувана інформація.
07.04.2026 учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 причини неявки не повідомили, заяв про судовий розгляд за їх відсутності не подавали.
Виходячи з того, що представник відповідача ОСОБА_3 скористалася правом на подачу відзиву на позов; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляла, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавала, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та її представника.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18).
У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Даними договору № 799602 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 17.04.2019, паспорта споживчого кредиту, графіку платежів як додатку № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 799602 від 17.04.2019, інформації ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" вих. № 5543-ВП від 10.02.2025, вих. № 170326-1 від 17.03.2026, підтверджується, що 17.04.2019 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 500 грн 00 коп. на банківську картку АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_5 , строком на 30 днів, з процентною ставкою 1,80 % від суми позики за кожен день користування коштами, термін повернення грошових коштів - 17.05.2019. Загальна вартість кредиту між сторонами обумовлена на суму 6 985 грн 00 коп., яка складається з: 5 500 грн 00 коп. - тіло кредиту, 1 485 грн 00 коп. - проценти. 
Також договором передбачено (пункт 3.6), що у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором: 3.6.1 протягом пільгового періоду з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язань клієнта, нарахування процентів не здійснюється; 3.6.2 з 4 дня прострочення заборгованості товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування позикою за стандартною процентною ставкою, яке здійснюється не більше ніж до 90 днів прострочення 
Відповідно до пунктів 4.4, 4,5 у випадку прострочення повернення суми позики клієнт зобов`язаний сплатити товариству штраф в розмірі 66 грн 00 коп. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язання за договором.
Штраф за договором нараховується у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим договором, не може перевищувати 50 % суми, одержаної клієнтом за цим договором (а. с. 11-18, 99, 30-33, 100).
12.04.2018 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (нині ТОВ "Він Фінанс" укладений договір факторингу, а 12.09.2019 додаткова угода до нього, за умовами яких відступлення прав вимоги за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 799602 від 17.04.2019 перейшло до позивача, що також підтверджується реєстром прав вимог № 25 (а. с. 20, 26-28, 43, 44).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Авентус Україна" за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 799602 від 17.04.2019, станом на 09.12.2019 у розмірі 19 624 грн 60 коп., а саме: сума основного боргу - 5 500 грн 00 коп; сума боргу за процентами - 11 484 грн 00 коп.; сума боргу за пенею і штрафами - 2 640 грн 00 коп. (а. с. 21, 22).
Доказів виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на час судового розгляду не надано.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 17.04.2019 договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 799602 між ТОВ "Авентус України" та ОСОБА_1 , та подальшим укладання договору факторингу, за умовами якого право грошової вимоги перейшло до позивача, та наявності з боку відповідача невиконаних кредитних зобов`язань.
Позивачем вимагається до стягнення сума заборгованості, яка визначена в межах заборгованості за кредитним договором № 303934 від 09.09.2018, нарахована відповідно до умов кредитного договору, у тому числі і пеня і штрафи, які нараховані у 2019 році, підтверджені розрахунком заборгованості.
Відповідачем ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_3 не спростовані суми, нараховані позивачем.
Що стосується вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.35).
Проте, відповідно до вимог Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX, підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 24 лютого 2022 року відсутні.
Водночас, у позовній заяві наведений розрахунок нарахування 3% річних та інфляційних втрат після 24 лютого 2022 року, а саме за період з 03.04.2022 до 03.04.2025 на суму заборгованості 19 624 грн 60 коп., та складає: 8 105 грн 04 коп. - інфляційні втрати; 1 767 грн 83 коп. - 3 % річних.
За таких обставин, належить відмовити позивачу у стягненні нарахованих 3% річних та інфляційних втрат після 24 лютого 2022 року.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано копії договору про надання правової допомоги № 33 від 22.03.2024, додаткову угоду до нього від 22.03.2024, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 02.04.2025, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро "Анастасії Мінькової", необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" щодо стягнення кредитної заборгованості, розмір робіт склав 5 000 грн 00 коп. (а. с. 10, 23-25, 38, 40).
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
На це вказав Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
За викладених обставин, згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 206, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 19 624 (дев`ятнадцять тисяч шістсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" 1 611 (одну тисячу шістсот одинадцять) грн 38 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3 326 (три тисячі триста двадцять шість) грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС", місцезнаходження: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, м. Київ, 04112, код ЄДРПОУ: 38750239.

Відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 07.04.2026.

Головуючий: В. В. Овдієнко