П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 506/340/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Окнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2025 року, прийняте у складі суду судді Чеботаренко О.Л. в селищі Окни, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського СРПП ВПД № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Четіної Катерини Олександрівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року до Окнянського районного суду Одеської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського СРПП ВПД № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Четіної Катерини Олександрівни, в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, серії БАА № 964127 від 03.07.2022 року.
Рішенням Окнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, серії БАА №964127 від 03.07.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції невірно оцінено докази по справі, а також неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення в повному обсязі та ухвалити нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що основним доказом по справі є відеозапис інциденту, на якому чітко видно, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля під час зупинки, а під час фіксації правопорушення ніхто інший із машини не виходив. Апелянт зазначає, що підставою для зупинки транспортного засобу було керування ним позивачем у комендантську годину, при цьому позивач знаходився у стані алкогольного сп`яніння, а версія позивача про те, що зупиненим транспортним засобом керував його кум, не витримує жодної критики та спростовується наданим до суду відеозаписом.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2022 року постановою серії БАА №964127 поліцейським СРПП ВПД №2 Подільського РУП в Одеській області сержантом поліції Четіною К.О. було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 850 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП за те , що 03 липня 2022 року в 23.39 год. в селищі Окни по вул. Європейській ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 , не мав при собі та не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.п.2.1 (г) ,2.4 (а) ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.57 зв).
Вважаючи зазначену постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся до суду з позовною заявою.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що удовим рішенням, яке набрало законної сили, не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ,відповідно до положень ч.6 ст.78 КАС України, суд вважає, що у поліцейського Четіної К.О. не було достатніх правових підстав для складання постанови щодо ОСОБА_1 як водія вказаного транспортного засобу.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до положень п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 4 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Отже, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17.
Колегія суддів зазначає, оскільки оскаржувана постанова не містить посилань на технічні засоби, за допомогою яких здійснено відеозапис та взагалі посилань на наявність відповідних відеозаписів як доказів адміністративного правопорушення, вказані докази не можуть вважтись належними та допустимими у розумінні КАС України.
При цьому, саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.
З приводу наданого відповідачем рапорту працівника поліції, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що під час складення постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектори патрульної поліції діють як службові особи, тому свідчення зазначених осіб самі по собі не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки такі особи є представниками суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17, від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.
Більш того, постановою Красноокнянського районного суду Одеської області від 23 серпня 2022 року по справі №506/309/22, яка набрала законної сили, провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито за відсутністю у його діях події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ( а.с. 62 ) .
Згідно із вказаною постановою ,судом не було встановлено даних, які б підтвердили факт керування 03 липня 2022 року о 23.39 г в селищі Окни по вул. Європейській транспортним засобом автомобілем ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 , саме ОСОБА_1 .
Інших доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він був притягнутий до відповідальності, зокрема пояснень свідків, матеріали справи не містять.
Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За таких обставин, оскільки відповідачем не було надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення – закриттю.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Окнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2025 року – залишити без задоволення. 
Рішення Окнянського районного суду Одеської області від 19 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, поліцейського СРПП ВПД № 2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержанта поліції Четіної Катерини Олександрівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія 

Суддя: Н.В. Вербицька