Справа №461/1088/26
Провадження № 2-а/461/47/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року м. Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді Зубачик Н.Б.,
секретаря судових засідань Чубей К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови та повернення коштів –
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, у якому просить визнати протиправною та скасувати винесену постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №01024961 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, повернути стягнутий штраф у розмірі 340 грн. та судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.01.2026 уповноваженою особою інспектором Пеленським Володимиром Євгеновичем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ № 01024961, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.15.10 (д) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а також застосовано тимчасове затримання (евакуацію) транспортного засобу. Вказану постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона, як водій та власник транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснила зупинку дотримуючись усіх правил ПДР на платному паркувальному майданчику за адресою: вул. Гнатюка, 16. Проте, на момент зупинки та стоянки її транспортного засобу вимог п.15.10 (д) ПДР України порушені не були, оскільки такий було розміщено з урахуванням фактичної дорожньої обстановки та без створення перешкод для руху інших транспортних засобів, в чому вона переконалась перед тим, як залишити транспортний засіб. Зазначає, що на момент паркування дорожня розмітка (зокрема синя лінія платного паркування) була відсутня або нечитабельна через сніг і неналежне прибирання. Межі паркувального майданчика об`єктивно визначити було неможливо. Дорожні знаки, що забороняють стоянку, попереджають про рух великогабаритного чи громадського транспорту, а також зупинки громадського транспорту — були відсутні. Позивач також перевірила, що тролейбусний рух цією вулицею не здійснюється. Організація дорожнього руху на ділянці не забезпечувала належного інформування учасників. При цьому фактичних перешкод для руху транспорту створено не було, а можливі ускладнення були спричинені неналежним станом дорожньої інфраструктури (снігові намети), а не діями водія. Таким чином, порушення правил стоянки чи зупинки є неможливим, адже паркування відбулось на паркувальному місці згідно з правилами та відповідними дорожніми знаками. Просить позов задоволити.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.02.2026 скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
16.02.2026 на виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, зокрема надала приведену у відповідність позовну заяву та квитанцію про доплату судового збору.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2026 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.
23.02.2026 представник Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпакова Т.М. через систему «Електронний суд» подала заяву про закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви покликається на те, що виходячи із документів долучених позивачем до позовної заяви, нею оскаржується повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ №01024961, незважаючи на те, що в тексті позову воно іменується як постанова про накладення адміністративного стягнення, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, так як публічно-правовий спір відсутній, більше того, юридичний спір між Департаментом та позивачем відсутній як такий.
Сторони про судове засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.01.2026 інспектором з паркування, управління безпеки та вуличної інфраструктури департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Пеленським Володимиром Євгеновичем сформоване повідомлення ЛВ №01024961 про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до якого власник (належний користувач) транспортного засобу марки Volkswagen Beetle, д.н.з. НОМЕР_2 , 28.01.2026 о 21:05:37 порушив правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу по вул. Гнатюка В. акад., 16 у м.Львові, а саме стоянка у місцях де транспортний засіб, зробить неможливий рух інших транспортних засобів, чим порушив вимоги п.15.10 (д) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність ч.3 ст.122 КУпАП /а.с.9-10/.
У даному повідомленні зазначено, що у відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. /а.с.9/.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пункту 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частиною третьою статті 219 КУпАП встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 1 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.
Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки) цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).
Згідно ч. 1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою четвертою ст.283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
Отже, повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності є проміжним документом, який інформує водія транспортного засобу про порушення ним Правил дорожнього руху, та виноситься поліцейським чи інспектором з паркування за особливих умов - в разі, якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1статті 14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення.
Наявність вказаного повідомлення не означає наступного автоматичного та беззаперечного винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, при цьому, на момент складання такого повідомлення особа водія зі сторони поліцейського чи інспектора з паркування є невстановленою.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ №01024961 від 28.01.2026 за своєю суттю не породжує для позивача жодних прав і обов`язків та не створює для нього права на захист. Повідомлення не є актом індивідуальної дії, оскільки не містить і не повинне містити інформації про особу, якої воно стосується. Таким чином, актом є постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка в даному випадку не є предметом оскарження через її відсутність.
Окрім цього, із змісту приписів статей 14-2, 279-1 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), є встановлення конкретної особи, яка має нести відповідальність за вчинене правопорушення, і стосовно саме такої конкретної особи виноситься постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, а саме постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша, третя та шоста статті 122, частини перша, друга та восьма статті 152-1 цього Кодексу) - в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом;
При цьому, згадані норми не передбачають можливість оскарження до суду повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, яке передбачено статтею 279-1 КУпАП.
Як слідує з оскаржуваного позивачем акту, останній не може бути застосований до позивача, оскільки не містить щодо неї будь-якої інформації.
До того ж, відповідно до п.6 ст.3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню є саме постанова органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, а не повідомлення.
Відповідно до п.19 ст.4 КАС України, індивідуальний акт – акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відповідно до ст.ст. 287-288 КУпАП оскаржено може бути виключно постанову по справі про адміністративне правопорушення, а не повідомлення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №815/3490/16 сформульовано правовий висновок про належність до компетенції адміністративних судів спорів фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Здійснення владних управлінських функцій має тягнути за собою виникнення правовідносин влади і підпорядкування, тобто суб`єкт владних повноважень повинен шляхом вчинення дій або бездіяльності, прийняття певних рішень владно керувати поведінкою позивача, впливати на його майнові та/або особисті немайнові права та обов`язки.
Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Враховуючи те, що позивачем оскаржується повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ №01024961 від 28.01.2026, яке не є рішенням суб`єкту владних повноважень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Окрім того, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання представника Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Шпакової Т. про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що відсутність у даній справі рішення суб`єкту владних повноважень, яке підлягає оскарженню є підставою для відмови у задоволенні позову.
Щодо повернення позивачу сплаченого штраф у розмірі 340 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.
Відповідно до положень ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Повернення коштів сплачених позивачем на виконання штрафу має здійснюватися на підставі Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 року «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, та перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій, визначених за даними системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій».
Відповідно до вимог п. 3 згаданого Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Відповідно до п. 5 цього ж Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.
Відповідач є контролюючим органом у розумінні положень п. 5 Порядку, оскільки саме на виконання його рішення (постанови) було сплачено штраф позивачем.
Сплачений адміністративний штраф може бути повернуто управлінням держказначейства у визначеному порядку лише на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення (штраф). Тобто фізичній особі необхідно звернутися до відповідного органу з письмовою заявою про надання висновку про повернення помилково сплаченого адміністративного штрафу.
Враховуючи викладене, а також враховуючи той факт, що повернення таких коштів здійснюється управлінням держказначейства на підставі висновку органу, який застосував адміністративне стягнення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст. 139 КАС України, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 229, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд -
в и р і ш и в:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови та повернення коштів - відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, ЄДРПОУ 44448833, адреса: м. Львів, пл. Ринок, буд. 1, електронна пошта: dep.mobility@lvivcity.gov.ua.

Суддя Зубачик Н.Б.