ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/887/26 Справа № 199/326/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Джерелейко О. Є.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Джерелейко О.Є., 
за участю: 
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,-
Гарбуза В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Гарбуза В.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 лютого 2026 року щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И Л А:
Відповідно до встановлених обставин у постанові суду, 25 грудня 2025 року о 22 год. 10 хв. ОСОБА_1 в районі будинку №6 по вул. Зиновія Матли у м. Дніпро керував транспортним засобом «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. 
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 лютого 2026 року  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, та стягнуто на користь держави судовий збір.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник Гарбуз В.С. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі №199/326/26 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
В обґрунтування посилається на такі обставини:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №550683 від 25.12.2025 року не зазначено конкретний підпункт пункту 2.9 ПДР, який нібито порушив ОСОБА_1 , а також неправдиво вказано відмову від проходження огляду, що є істотним процесуальним порушенням і позбавляє протокол доказового значення;
- ОСОБА_1 не були роз?яснені права та обов?язки, передбачені ст. 268
КУпАП, і не було надано протокол для належного ознайомлення, що позбавило його можливості подати пояснення та зауваження і порушило принципи захисту та змагальності;
- суд першої інстанції за власною ініціативою використав постанову суду з іншої справи як доказ вини ОСОБА_1 та самостійно викликав і допитав свідка
 ОСОБА_2 без відповідного клопотання сторін, за відсутності відомостей про такого свідка в матеріалах справи, чим порушив принципи неупередженості та змагальності;
- суд неправомірно використав як доказ постанову суду від 26.01.2026 року за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_1 для доведення факту керування транспортним засобом у іншій справі за ст. 130 КУпАП;
- журнал судового засідання №5905638 свідчить про формальний та
поверхневий розгляд справи: допит свідка та виступ ОСОБА_1 тривали лише кілька хвилин, при цьому не зафіксовано дослідження доказів, зокрема відеозаписів з нагрудних камер поліцейських;
- у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane» у стані сп?яніння, а показання свідка ОСОБА_2 отримані з порушенням процесуального порядку, не можуть підтверджувати факт керування з огляду на сумніви щодо видимості, часу, місця та об?єктивності його спостереження у нічний час;
- відеозапис підтверджує, що ОСОБА_1 послідовно заперечував факт
керування транспортним засобом; аналогічні показання він надавав і в суді першої інстанції. Факт належності йому автомобіля «Renault Megane» не встановлений та не доведений;
- у справі №199/324/26 відповідно до постанови суду від 26.01.2026 року за ст.124
КУпАП суд послався на схему місця ДТП як доказ механічних пошкоджень, однак не зазначив, що пошкодження зафіксовані лише на автомобілі «Renault Megane», який належить свідку ОСОБА_2 , тоді як на автомобілі «Renault Megane» р/н НОМЕР_1 , яким нібито керував ОСОБА_1 , механічні пошкодження відсутні. Крім того, схемою місця ДТП також зафіксовано невстановлення власника або користувача цього автомобіля (додаток 1 — схема).
Будучи увідомленим про місце та час розгляду справи, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки суд не увідомив, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведено у його відсутність.
В суді апеляційної інстанції захисник Гарбуз В.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи, докази і вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходжу до такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як встановлено апеляційним переглядом, вказані вимоги закону при розгляді судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення були дотримані та виконані в повному обсязі. 
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення;
- протоколом про адміністративне затримання ОСОБА_1 для складання адміністративних матеріалів;
- квитанцією використання газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», згідно із якою встановлено концентрацію алкоголю у розмірі 1,95 проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеним за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6820», у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів;
- рапортом;
- відеозаписом з місця події.
Посилання захисника на те, що в протоколі не зазначено конкретний підпункт п.2.9 ПДР, не є істотним процесуальним порушенням. У протоколі чітко зазначено суть правопорушення – керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Форма протоколу містить достатньо інформації для ідентифікації правопорушення: дату, час, місце, транспортний засіб, особу водія та результат огляду на стан алкогольного сп`яніння. Формальні неточності у зазначенні підпункту ПДР не спростовують самого факту керування в стані алкогольного сп`яніння.
Матеріали справи, зокрема відеозапис нагрудної камери Motorola VB400 та дані сертифікованого газоаналізатора Drager Alcotest 6820, підтверджують, що ОСОБА_1 огляд пройшов. Результат огляду 1,95‰ оголошено під відеозапис, зазначено в акті огляду, що підписаний поліцейським, а тому відсутність підпису на роздруківці не спростовує результат огляду, який ОСОБА_1 до складання протоколу не заперечував. 
Судом встановлені обставини щодо керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що відповідає відеозапису події, рапорту, акту огляду, а тому заперечення у протоколі ще і про відмову від проходження огляду є опискою, оскільки такі обставини не підтверджені матеріалами та помилково зазначені у протоколі після посилання на їх, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що й було встановлено судом на підставі досліджених доказів. 
Відсутність роз`яснення прав не є підставою для скасування постанови. ОСОБА_1 мав можливість реалізувати свої права під час розгляду справи в суді першої інстанції та під час апеляційного оскарження.
Довод захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності щодо неправомірності використання судом постанови за ст.124 КУпАП необґрунтований, оскільки вона є в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень, безпосередньо стосується обставин цієї справи, зокрема керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Суд апеляційної інстанції не спирається на показання свідка ОСОБА_2 , якого викликав суд першої інстанції за власної ініціативи. Тому формальні порушення щодо виклику свідка не вплинули на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, оскільки факт керування транспортним засобом підтверджується судовим рішенням, що є загальнодоступним.
Тривалість судового засідання не є показником неналежного розгляду. Судом досліджені всі матеріали, відеозаписи огляду та результати тесту. Показання та пояснення особи враховані. Суд дотримався принципів змагальності та об`єктивності.
Ведення журналу судового засідання не передбачено КУпАП, а тому зазначені в ньому процесуальні дії не свідчать про неповноту судового розгляду. Постанова відображає, що всі докази були досліджені, а тому відсутні підстави ставити це під сумнів. 
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджується постановою за ст.124 КУпАП, складеною того ж дня і часу, що й подія за ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, і яка не оскаржена.
Обставини наявності чи відсутності механічних пошкоджень транспортних засобів не мають вирішального значення для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодекс України про адміністративні правопорушення, оскільки відповідальність за цією нормою настає за сам факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння незалежно від наслідків у вигляді пошкодження майна.
Судом обґрунтовано накладено стягнення на загальних підставах за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, а тому порушень вимог закону при накладенні стягнення не вбачається. 
Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не виникає сумніву щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як правопорушення повністю знайшло своє підтвердження наявними в матеріалах справи доказами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст.279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, вважаю за доцільне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника Гарбуза В.С. в інтересах особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1  на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 лютого 2026 року – залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП — залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду О.Є. Джерелейко