КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 376/867/25
номер провадження: 33/824/1077/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бовшика Миколи Юрійовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бовшика Миколи Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп. судового збору.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, адвокат Бовшик М.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що з наведеного у протоколі про адміністративне правопорушення формулювання не можливо встановити за яке діяння поліцейським складеного протокол, чи за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння. Тобто вважає, що у протоколі не розкрита суть адміністративного правопорушення.
Вказує, що відеозаписи жодним чином не містять доказу наявності описаних поліцейським в протоколі ознак наркотичного сп`яніння. Водій ОСОБА_1 нормально спілкувався з поліцейським, розумів всі значення, які інспектор йому розказував і про що йшла мова, тобто ОСОБА_1 вів себе адекватно обстановці, яка відбувалася. У ОСОБА_1 сповільненості мови не було, звуженості зіниць очей на відео теж не зафіксовано. Дійсно, враховуючи далекий переїзд водія, можливо і була певна втомленість, про що ОСОБА_1 пояснив працівників поліції.
Вважає, що інспектор сплутав, зазначивши ознаку поведінки, що не відповідає обстановці, до ознак наркотичного чи іншого сп`яніння. Тому інспектор, не знаючи за якими ознаками можна розрізнити різні види сп`яніння, запропонував пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння. Тобто підстав для пропонування пройти огляд в найближчому медичному закладі не було, це є лише суб`єктивна думка інспектора, що йому так здалося.
Зазначає, що навіть в разі відмови особи, що керувала транспортним засобом пройти огляд на стан сп`яніння, закон покладає на поліцейського обов`язок доставити дану особу до медичного закладу, однак поліцейським не було вчинено такої дії.
Крім того, вказує, що інспектор спочатку склав протокол про адміністративне правопорушення зазначивши в ньому абстрактні докази, яких на час складання протоколу ще не існувало. Направлення на медичний огляд складався вже після складання протоколу, тобто, докази скоєння адміністративного правопорушення збиралися вже після складання адміністративного протоколу.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом апеляційної інстанції завчасно, в установленому законом порядку. В той же час його захисник - адвокат Бовшик М.Ю. вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Бовшика М.Ю., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі й просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №269914 від 13 березня 2025 року, згідно з яким 13 березня 2025 року о 01 год 52 хв. в місті Сквира по вул. Незалежності, 134, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до Сквирської ЦМЛ від 13 березня 2025 року, з якого слідує, що за результатом огляду проведеного поліцейським у ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість мови (а.с.5);
акт огляду на стан наркотичного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено виявлені ознаки сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, сповільненість мови (а.с.6);
розписка, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов`язався не керувати транспортним засобом поки не буде готовий пройти лікаря на стан сп`яніння (а.с.7); 
відеозаписи з нагрудних камер поліцейських №№476662, 476046 (а.с.10).
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №269917 від 13 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Вказаний протокол підписаний поліцейським, який його склав, та містить відмітку про те, що ОСОБА_1 відмовився від підпису.
Обставини щодо роз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 його прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (02 год 24 хв. відеозапису).
З переглянутого судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що 13 березня 2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з водієм поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі та роз`яснив йому процедуру проходження огляду. Однак ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовлявся від проходження такого огляду (02 год 03 хв., 02 год 07 хв., 02 год 24 хв. відеозапису). Поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 погодився, в результаті чого відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 ПДР (02 год 24 хв. відеозапису).
Вказаний вище відеозапис є передбаченим ст.251 КУпАП належним засобом доказування, який був оцінений судом у сукупності й логічному взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами та є достатнім для висновку у поза розумний сумнів, що 13 березня 2025 року о 01 год 52 хв. в місті Сквира по вул. Незалежності, 134, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
За таких обставин, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи не містять доказу наявності описаних поліцейським в протоколі ознак наркотичного сп`яніння, не заслуговують на увагу, виходячи такого.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння і не визначають часових рамок для виявлення таких ознак.
З цих же підстав апеляційний суд відхиляє доводи захисника про те, що працівник поліції зазначивши ознаку поведінка, що не відповідає обстановці, помилково відніс до ознак наркотичного чи іншого сп`яніння, тобто вважає, що підстав для проходження огляду в найближчому медичному закладі не було.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що пунктом 3 розділу І Інструкції №1452/735 передбачено, що ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції №1452/735 ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота), за умови наявності однієї із ознак наркотичного сп`яніння, які передбачені пунктом 4 розділу І Інструкції №1452/735, свідчить про ознаку саме наркотичного сп`яніння.
Так, працівником поліції виявлено у ОСОБА_1 , зокрема, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, які безпосередньо є ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тому посилання захисника не неправильне визначення стану наркотичного сп`яніння є помилковим.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наведеного у протоколі про адміністративне правопорушення формулювання не можливо встановити за яке діяння поліцейським складеного протокол, чи за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння чи за відмову у проходженні огляду на стан сп`яніння, тобто вважає, що у протоколі не розкрита суть адміністративного правопорушення, апеляційний суд відхиляє, як необгрунтовані, виходячи з такого.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №269914 від 13 березня 2025 року визначено, що 13 березня 2025 року о 01 год 52 хв. в місті Сквира по вул. Незалежності, 134, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, сповільненість мови, звужені зіниці очей, що не реагують на світло. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №269914 від 13 березня 2025 року беззаперечно визначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога в медичному закладі категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, як помилково вважає захисник.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що навіть в разі відмови особи, що керувала транспортним засобом пройти огляд на стан сп`яніння, закон покладає на поліцейського обов`язок доставити дану особу до медичного закладу, однак поліцейським не було вчинено такої дії, апеляційний суд виходить з такого.
Так, положеннями ст.266 КУпАП передбачається, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. В Інструкції №1452/735 зазначається, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
У даній справі реалізація поліцейським обов`язку щодо доставки ОСОБА_1 до медичного закладу зафіксована на відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, з яких вбачається, що працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у найближчому медичному закладі, однак останній відмовлявся від проходження такого огляду (02 год 03 хв., 02 год 07 хв., 02 год 24 хв. відеозапису).
Тобто, як зазначалося вище, відмова від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння є окремим складом правопорушення, встановленим диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, і не потребує послідуючої доставки особи до медичного закладу.
Щодо посилання захисника в судовому засіданні на те, що проведення будь-яких дій щодо огляду чи фіксації відмови без залучення двох незацікавлених свідків ставить під сумнів достовірність протоколу, то вони не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Правовий аналіз вказаної норми свідчить про те, що обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Як вбачається з матеріалів справи, відеозапис, який долучений до справи, повністю відображає події, що відбулися 13 березня 2025 року. Так само відеозапис містить пропозиції працівника поліції на проведення огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі, на що ОСОБА_1 неодноразово відмовлявся.
Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в найближчому закладі охорони здоров`я, та фіксуючи зазначений процес на відео, поліцейський правомірно не залучив свідків.
Посилання захисника в судовому засіданні на те, що долучена до матеріалів справи заявка на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від імені ОСОБА_1 сформована працівником поліції, що свідчить про його зацікавленість, апеляційний суд не приймає їх до уваги, оскільки вказані дії працівника поліції не є підставою для скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції та не виключають наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку незгоди з діями працівників поліції, ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити їх дії у встановленому законом порядку.
Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять підтвердження відсторонення ОСОБА_1 від керування, апеляційний суд вважає помилковими, оскільки вимогами ч.1 ст.266 КУпАП встановлено, що особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Норми вказаної статті не встановлюють вимог, яким чином має бути зафіксоване відсторонення водія від керування транспортним засобом. 
Так, з наявного в матеріалах справи письмового зобов`язання від 13 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 зобов`язався не керувати транспортним засобом поки не буде готовий пройти лікаря на стан сп`яніння (а.с.7).
Також відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з підозрою перебування його в стані наркотичного сп`яніння, йому не можна керувати транспортним засобом. 
Окрім того, вимога відсторонення водія від керування транспортним засобом, передбачена ч.1 ст.266 КУпАП, не впливає на порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, передбачений частинами другою-четвертою вказаної статті, та не тягне наслідків, передбачених частиною п`ятої цієї статті.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді першої інстанції в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката Бовшика М.Ю., подана в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуадвоката Бовшика Миколи Юрійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов