ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/2056/23 
н/п 1-кп/766/2912/26

16 березня 2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: 
головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
секретар судового засідання ОСОБА_4 , 
за участі прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Херсона кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР 14.03.2023 за №42023232240000004 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,
встановив:

1. Формулювання обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 
Громадянин України ОСОБА_7 , будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, у першій половині серпня 2022 року, точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, перебуваючи в с. Кізомис Херсонського району Херсонської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, умисно підтримав та надавав допомогу в реалізації дій військовослужбовців рф шляхом передачі їм інформації про проукраїнськоналаштованих громадян, усвідомлюючи, що такі дії сприятимуть їх незаконному затриманню, катуванню та пограбуванню цивільного населення. 
15.08.2022 в обідній час доби (більш точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кізомис, переслідуючи прямий умисел, направлений на підтримку дій збройних формувань держави-агресора щодо виявлення патріотично налаштованих мешканців с. Кізомис, які підтримували українську владу, Збройні сили України та володіли вогнепальною зброєю, з метою проведення обшуків за місцем проживання таких осіб, їх подальшого затримання, не виключено із застосуванням як фізичного, так і психологічного насильства, зустрівся із не менше як 10 військовослужбовцями рф та надав інформацію про таких осіб, адреси їх мешкання. У подальшому здійснив супровід безпосередньо до домоволодінь місцевих мешканці с. Кізомис. При цьому ОСОБА_7 розумів, що перед ним перебувають військові зс рф, які є стороною військового конфлікту міжнародного характеру, усвідомлював, що останні мають намір провести обшуки у цивільного населення, отримати необхідну інформацію шляхом незаконного затримання та застосування до місцевих мешканців с.Кізомис фізичного та психічного насильства, тортур або іншого нелюдського поводження.
У подальшому, 15.08.2022 в обідній час доби (більш точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кізомис, діючи із прямим умислом, направленим на підтримку та реалізацію дій збройних формувань держави агресора, керуючись особистими мотивами, попередньо передавши не менше як 10 представникам збройних сил держави агресора інформацію про патріотично налаштованих мешканців с. Кізомис та власників зброї, здійснив супровід вказаних військовослужбовців збройних сил рф до подвір`я будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які провели обшук у домоволодінні останнього та на прибудинковій території, що супроводжувалось погрозами вбивством ОСОБА_11 , висловленими військовослужбовцями рф з відкритою демонстрацією вогнепальної зброї та спрямування її у бік ОСОБА_11 , у разі приховування інформації щодо місцезнаходження вогнепальної зброї.
У цей же день, 15.08.2022 приблизно о 12-00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кізомис, діючи із прямим умислом, направленим на підтримку дій та рішень збройних формувань держави агресора, керуючись особистими мотивами, попередньо передавши не менше як 10 представникам збройних сил держави агресора інформацію про патріотично налаштованих мешканців с. Кізомис та власників зброї, здійснив супровід вказаних військовослужбовців збройних сил рф до подвір`я будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_12 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де вказані військовослужбовці рф провели обшук у домоволодінні та на прибудинковій території, що супроводжувалось погрозами вбивством ОСОБА_12 та ОСОБА_13 висловленими військовослужбовцями рф із відкритою демонстрацією вогнепальної зброї та спрямування її у бік потерпілих, у ході чого здійснили відкрите заволодіння (пограбування) майном останніх, а саме:
- грошовими коштами в сумі 80 тис. грн, мисливською рушницею марки ИЖ27-1С номер НОМЕР_1 , 1989 року випуску, калібром 12 мм, вартістю 11927,33 грн;
- ювелірними виробами, а саме: перснем виготовленого зі сплаву золота 585 проби зі вставками з сплаву білого золота, розміром 18, вагою 4,29 грам, вартістю 9395,66 грн; жіночим ланцюжком виготовленим із сплаву золота 585 проби, вагою 5,00 грам, якірного плетіння, вартістю 10950,66 грн; сережками з англійським замком, виготовленими із сплаву золота 585 проби, вагою 4,88 грам, вартістю 10687,83 грн; жіночим браслетом виготовленим зі сплаву золота 585 проби, вагою 5,00 грам, плетіння по типу панцирне, вартістю 10950,66 грн; ланцюжком, виготовленим із сплаву золота 585 проби, вагою 10,00 грам, плетіння Бісмарк, вартістю 21901,30 грн; кулоном виготовленим зі сплаву золота 585 проби, з вставками з каміння цирконію, вагою 1,17 грам; кільцем, виготовленим із сплаву золота 585 проби, з вставками з каміння цирконію, розміром 16, вагою 1,65 грама; браслетом виготовленим із сплаву срібла 925 проби, з вставками фіаніту фіолетового кольору, вагою 23,11 грама, розміром 19,5.
Зазначеними діями спричинено матеріальну шкоду потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на загальну суму 155813,44 грн.
Таким чином, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, недоторканості, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади російської федерації та недопущення контролю України над територією с. Кізомис Херсонського району Херсонської області, ОСОБА_7 чинив умисні дії, що полягали у пособництві державі-агресору з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки дій збройних формувань держави-агресора.
Дії ОСОБА_14 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто умисні дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави-агресора (пособництво), вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки дій збройних формувань держави-агресора.

2. Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, прокурор вважає доведеним те, що обвинувачений вчинив інкримінований злочин та умисно підтримав та надавав допомогу в реалізації дій військовослужбовців рф шляхом передачі їм інформації про проукраїнськоналаштованих громадян, усвідомлюючи, що такі дії сприятимуть їх незаконному затриманню, катуванню та пограбуванню цивільного населення.
Вважає, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів, які доводять пред`явлене обвинувачення для встановлення відповідності викладених в обвинувальному акті фактичних обставин та кваліфікації дій саме за ч. 1 ст. 111-2 КК України.
В судових дебатах сторона обвинувачення просила призначити ОСОБА_7 покарання у виді 12 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування строком на 15 років з конфіскацією усього майна.

3. Правова позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України не визнав, заперечив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суд його виправдати. Вважає, що матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу для доведення його винуватості. Показання потерпілих та свідків обвинувачення є неправдивими. Пояснив наступне.
Щодо подій повідомив наступне, що він має бензопилу та періодично підробляв у людей пилянням. Хлопці, в тому числи син ОСОБА_15 у нього просили пилу на час, але він їм відмовив. Перед подіями чув звук своєї пили в районі набережної, вранці пішов перевіряти, проходив повз магазину та бачив там ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Коли прийшов до себе побачив, що комора зламана та пили не має, походив по двору та побачив ріжучу шину в піску та порваний цепок. Одразу подумав на тих молодих хлопців та пішов до їх батьків. ОСОБА_18 його нецензурно облаяв, а потім його на велосипедах дожинали ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з криками «б`єм Власика» почали його обступати, він вдарив ОСОБА_16 , та побіг, заховався біля школи, потім пішов до ОСОБА_19 (щодо крадіжки бензопили) та по вулиці Шевченка побачив ОСОБА_17 у нетверезому стані одного, який його окликнув та почав на нього бігти, він вдарив його по носу та той побіг додому, а потім з`явився з рушницею та почав стріляти. Він побіг в напрямку ОСОБА_20 переховатися у кума, коли біг по набережній (пустир) побачив бус, з якого вийшли два озброєних чоловіка, в бусі залишився водій і ще один чоловік. Його почали питати чому запиханий, куди біжить, де його документи. Він відповів, що сусід по ньому стріляє, його закинули в бус на підлогу, автомат на спину, питали де живе сусід. Нікого в цей час, крім росіян поруч не було. Приїхали до подвір`я ОСОБА_17 , подзвонили у хвіртку, вийшов ОСОБА_17 , який на питання російських військових відповів, що має вогнепальну зброю та підтвердив, що стріляв в нього, причиною назвав, що він краде у нього виноград. Тоді росіяни сказали йому – все йди звідси. По дорозі він зустрів ОСОБА_21 також у нетверезому стані, яка цікавилася, що відбувається, а він їй відповів, що ОСОБА_17 в нього стріляв, а його росіяни схватили та привезли сюди. А вже через 10 місяців до нього прийшли українські правоохоронці та шукали речі ОСОБА_17 . Вказував на конфлікт з ОСОБА_17 , який хотів купити у нього ставки.
Також обвинуваченим під час судового розгляду до суду подавались клопотання про те, щоб суд врахував, що він має трьох дітей, до війни мав постійну роботу, позитивно характеризується у селищі, а характеристика надана головою військової адміністрації необ`єктивна, оскільки він його не знає. Обставини, викладені стороною обвинувачення в обвинувальному акті не відповідають дійсності. Показання потерпілих та свідків обвинувачення є брехнею.
Захисник ОСОБА_8 просив визнати показання потерпілих недостовірними, оскільки на думку сторони захисту вони співпрацювали з окупаційною владою. Фактично обвинувачення ґрунтується на показах потеплілих. Потерпілі вчинили замах на вбивство обвинуваченого. Також просив визнати недопустимими докази, оскільки доручення про проведення досудового розслідування іншому органу ніж слідчим СБ було необґрунтованим, за відсутності неефективного досудового розслідування, внаслідок чого сторона захисту вважає не була дотримана належна правова процедура. Вина обвинуваченого не доведена належними, достатніми та допустимими доказами. Доручення проведення розслідування поліції є істотним порушенням прав людини. Крім того, недопустимими доказами є висновки експертиз, оскільки вони проводилися на підставі лише показів потерпілих ОСОБА_17 . Вважає, що ОСОБА_17 здійснював спробу позбутися ОСОБА_7 , як конкурента, а тому вчинив наклеп, та разом з українськими військослужбовцями, які не розібралися в ситуації, вчинили відносно ОСОБА_7 злочин, прив`язавши ОСОБА_7 на ганебний стовп. Звертав увагу, що потерпілі говорили, що ОСОБА_22 не здав жодного поліцейського, військового ЗСУ, учасника АТО.
Захисник адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що обвинувальний акт ґрунтується на припущеннях, зазначив про повну відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину. Також наполягав на безпідставність проведення досудового розслідування органами поліції. Наводив доводи, аналогічні висловленим захисником ОСОБА_8 . Вказував про відсутність як суб`єктивної, так і об`єктивної сторони злочину.
Захисник адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні звертав увагу на обставини, про які зазначали інші захисники, відсутність доказів.
В судових дебатах обвинувачений та його захисники просили визнати невинуватим ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.111-2 КК України.

4. Показання потерпілих та свідків.
Потерпілий ОСОБА_11  пояснив, що обвинувачений його односельчанин, взаємовідносин з ним були нормальні, конфліктних ситуацій з ним не мав. 
Будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, показав що під час окупації проживали в селі разом з сином. 14 серпня 2022 року біля магазину з ОСОБА_23 випили пива та він пішов додому, за 100 м стояв ОСОБА_22 якому він зробив зауваження за «руський мир», а він його вдарив. Він особисто ОСОБА_22 тілесні ушкодження не спричиняв. Зранку 15.08.2022 до нього додому приїхав БТР з вояками рф, у нього дома проводили обшук та шукали зброю, якої у нього не має (поставили до стінки та питали де зброя). Військових було приблизно 8, перед двором стояв БТР, чорний спринтер, велика машина типу КАМАЗ. Коли всі поїхали, він на велосипеді поїхав до будинку ОСОБА_17 . Там він побачив, як ОСОБА_22 вийшов з чорного спринтера та спілкувався з російськими військовими з автоматами, вільно рухався і це було хвилин 20. Потім він поїхав додому. Вказав, що не є військослужбовцем ЗСУ, в АТО участі не приймав. Йому невідомо чи приводив до когось ОСОБА_22 ще солдат рф, чи вступав у військові формування або допомагав ворогу.
Потерпілий ОСОБА_12  вказав, що знав ОСОБА_7 з дитинства та раніше мав з ним дружні відносини.
Допитаний в суді в якості потерпілого та будучи попередженим про кримінальну відповідальність вказав, що 14.08.2022 з ОСОБА_16 випили по бокалу пива та почали розходитися та побачили як ОСОБА_22 свариться з односельчанами за бензопилу, при цьому ОСОБА_22 висловлював погрози мешканцям. ОСОБА_16 зробив ОСОБА_22 зауваження. Оскільки Влас був фізично розвинутий (робив віджим на одній руці) та, знаючи, що ОСОБА_16 хворе серце, він попросив ОСОБА_24 не чіпати ОСОБА_16 і всі розійшлися. Коли він йшов вже додому не знає чи Влас його спеціально чекав чи ні, але вони трохи побилися та розійшлися та в цей день більше не бачилися. Ввечері прийшла донька та сказала, що в селі шукають особу, яка «бігає по селу зі зброєю». Вранці 15.08.2022 він трохи попрацював, жінка поїхала до своєї сестри, а приблизно о 12 годині стукають, він думав, що дружина з донькою, а коли відкрили двері там російський солдат, який завалив його на підлогу, ногу поставив йому на шию та питає де автомат. Він відповів який автомат, я пенсіонер, інвалід та законослухняний громадянин України, на що солдат сказав – ні, законослухняний громадянин росії. Його підняли, один з військових вдарив його в живіт та знову почали питати де в будинку зброя. Він відповів, що законна рушниця в сейфі. Вони показуй. Відповів, що ключів не маю – їх забрала з собою жінка, вони говорять ламати сейф. Він взяв лом, вийшов на вулицю, а там купа солдат. Говорили кидати сейф прямо з порогу. Потім приїхала дружина, відкрили сейф, там була рушниця в чохлі, військовий ще там поводив ліхтариком підійшов та сказав, що не має слідів пострілів. Дружина одразу побачили, що пропали коштовності та просила у їх старшого повернути, а той відповів, що зараз роздягне солдат та якщо не знайде нічого, то їх відправлять «на подвал». Коли його вивели на вулицю по ліву сторону стояв БТР, а поруч Урал з зет-сімволикою, а також чорний мікроавтобус, до нього підійшов ОСОБА_22 та сказав, що «теперь расскажешь им что не любишь нациков» и он «теперь буде «смотрящим». Його кум чув як ОСОБА_25 говорив людям, що будете на колінах стояти та він буде в Кізомисі старшим. Військові сказали, щоб він сказав дружині «мовчати», він відповів що зрозумів. За рушницю йому сказали, що повернуть, якщо він підпише документи на референдумі, він відмовився. Неприязні відносини з ОСОБА_22 сталися, коли той вийшов кацапів зустрічати – стояв з руськими з півгодини та розказував їм, що його батько з ОСОБА_26 та він руський теж. По селу з рушницею він за ОСОБА_22 не бігав, його просто дратувало, що ОСОБА_22 вів «рашистьку» пропаганду. Особисто він бачив, як ОСОБА_22 в ОСОБА_27 спілкувався з військовими рф. Він не може казати чи надавав ОСОБА_22 допомогу ворогу, випадків, щоб обвинувачений приводив до АТОвців солдат рф, відкривав державні таємниці тощо йому не відомо. Він не є держслужбовцем, військовим чи учасником АТО. До його будинку ОСОБА_22 не заходив, крали гроші та ювелірні виробі солдати РФ. Також вкрадено 80 тис.грн.
При повторному допиті за клопотанням сторони захисту потерпілий повідомив, що мисливський квиток у нього є, дозвіл на зброю забрали росіяни, впевнений, що давали фото прикрас слідчому. Під час окупації гуманітарну допомогу не отримували, на референдум не ходили, жінка лише працювала на благоустрою села два тижня, син його під час окупації нічим не займався, про секондхенд нічого не знає. ОСОБА_22 знав учасників АТО в селі, ні до кого з них не приводив російських військових. Чи отримував ОСОБА_22 гуманітарну допомогу не знає, але його співмешканка отримувала. Йому не відомо чи виконував ОСОБА_22 доручення окупантів, але він особисто йому казав що спілкується з військовими, оскільки в нього руська кров та його батько росіянин. Він інвалід 3 групи з 1996 року. Зазначив, що після того, як він ввечері трошки побився з ОСОБА_22 , той поїхав вранці в Білозерський РУВД та привіз «армію» до його дому. ОСОБА_22 говорить неправду про те, що він зі зброєю за ним бігав, оскільки він рушницю з дому не виносив.
Потерпіла   ОСОБА_13  пояснила, що ОСОБА_7 знає як сусіда, відносини стали поганими під час окупації.
Будучі попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, суду показала, що до 2024 року проживала в Кізомисі з чоловіком та донькою. З початком окупації у ОСОБА_7 були «відносини до руського міра», а їх родина підтримувала збройні сили України. Барановській під час окупації ходив по селу та кричав, що руські «зайшли і нас до себе заберуть». Їй відомо, що 14.08.2022 вона була в селі на дні народження племінника, приблизно о 19 год. прийшов племінник та сказав, що був біля школи та магазину, ОСОБА_22 сказав, що побив ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Коли повернулася додому, то спитала у чоловіка, який відповів, що був конфлікт біля магазину, нічого страшного. Зранку 15.08.2022 продавщиця в магазині сказала, що ОСОБА_22 з якимось там документами поїхав в Білозерку не зрозуміло чого. Вона на мопеді поїхала до сестри у Велетенське, чоловік залишався дома, доньки не було дома. Приблизно в 12-00 год. їй зателефонувала продавщиця з магазину та сказала, що приїхав БТР та заблокував дорогу біля ОСОБА_16 , а зараз вже знаходяться у неї в будівлі. Вона з сестрою ОСОБА_28 поїхали до неї додому. Біля подвір`я стояв БТР, Урал та біла чи синя газелька. Сестру не пустили, вона кинула мопед біля воріт, забігла до двору. Чоловік був надворі, на землі лежав сейф, вона дала ключ та військові відкрили сейф, чоловік залишався на вулиці, рушницю з сейфу забрали. Вона побігла в хату, усі шафи були відкриті, вона виявила пропажу грошей та прикрас, тому вона вибігла надвір з`ясовувати хто головний – це був хлопець приблизно 35 років, вона почала наполегливо просити, щоб хоч ціпочки повернули – він сказав зайти в хату та стулити рота. Інші події, які відбувалися на подвір`ї ще приблизно 40 хвилин вона не бачила. Потім вже в будинок зайшла сестра. З будинку зникло 3 каблучки, 2 ціпочки, 2 браслета, гроші 80 тис.грн, а у чоловіка з сейфу забрали рушницю. Вона ОСОБА_7 не бачила, його бачила її сестра ОСОБА_28 , яка їй розповіла, що останній вийшов з чорної газельки та кричав, що буде усіх вчити «руському миру». Коли ОСОБА_22 йшов у напрямку магазина, то він усім кричав що «Змія поставав на коліна». Змієм називають її чоловіка. Особисто вона знає ОСОБА_7 приблизно 30 років, за цей час у неї з ним не було конфліктів. Якісь конфлікти були у ОСОБА_7 та її чоловіка, пов`язані з річкою, з цього приводу поліцію викликали. Вона в ЗСУ не служила, не була учасником АТО. До ОСОБА_7 неодноразово приїжджали БТРи та він їздив по селу та в Білозерці, біля першої школи. ОСОБА_22 особисто гроші не крав, але якщо він привів військових до їх будинку, значить винний в тому, що відбулося В період окупації не працювала, гуманітарну допомогу не роздавала, сімкарти були російськи, оскільки іншого зв`язку не було.
При додатковому допиті повідомила, що працювала на благоустрій села – сапала біля школи, роботу запропонувала подруга, вона погодилася, оскільки ОСОБА_22 привів до їх дому росіян та вони залишилися без грошей, їй не говорили, що ці роботи «на росіян» це було у жовтні 2022, сапали три тижня та грошей їм не заплатили. Син під час окупації нічим не займався. Слідству надавали фото прикрас. Причину конфлікту ОСОБА_7 та чоловіка не знає. ОСОБА_22 зі всіма сварився і зі свекрухою, і з сусідами. Біля свого будинку ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 не бачила, бачила його після того як росіяни поїхали. Їй говорив чоловік, що бачив біля подвір`я ОСОБА_7 . З місця проживання ОСОБА_28 неможливо побачити ні її будинок, ні будинок матері ОСОБА_7 .
Допитані свідки пояснили наступне.
1. В судовому засіданні свідок  ОСОБА_29  пояснила, що потерпілі та обвинувачений односельчани, конфліктів не мала, Під час окупації Кізомис працювала у продуктовому магазині, який знаходиться за 100 м до будинку ОСОБА_17 . 15.08.2022 до неї заходила ОСОБА_30 та сказала, що їде до сестри. Біля магазину було скупчення людей, вона вийшла та побачила, що проїхав БТР, перекрили дорогу біля будинку ОСОБА_17 , ще там був чорний мерседес. Вона подзвонила ОСОБА_31 . Також вона бачила військових рф. Коли приїхала ОСОБА_32 вона не бачила. Також вона бачила ОСОБА_7 , який ходив по асфальту та сварився з тіткою ОСОБА_33 із за шлангів, але чітко вона розмову не чула. Чи спілкувався ОСОБА_22 з військовими рф вона не може сказати. Військові були біля подвір`я ОСОБА_17 більше 40 хвилин. Потім до неї приходила ОСОБА_32 та «плакалася». Про конфлікт 15.08.2022 їй нічого не відомо. Був якісь конфлікт напередодні 14.08.2022 у ОСОБА_7 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 – дралися, причини їй невідомі. Також їй невідомо, щоб ОСОБА_22 приводив російських військових.
2. В судовому засіданні свідок  ОСОБА_34  пояснив, що проживає по сусідству з ОСОБА_17 . 15.08.2022 був дома, почув шум, виглянув та побачив БТР став біля калитки ОСОБА_17 . При цьому на подвір`я ОСОБА_17 російські військові перелазили через його паркан. Він бачив двох чоловіків з автоматами. Крім БТР була ще темна машина «бус». ОСОБА_7 з військовими не бачив. Бачив схожого на ОСОБА_7 чоловіка, який виліз з буса та пішов у напрямку магазину. Він не бачив, щоб виносили зброю чи звуків побиття, лише чув стукіт як молотка по металу. Цивільних біля техніки не бачив. 
3. Допитана в якості свідка  ОСОБА_35  пояснила, що є матір`ю ОСОБА_36 , ОСОБА_22 односельчанин, який після служби в армії зловживав наркотиками. Син мешкає за 30 м від неї. 15.08.2022 була в гостях у доньки, повернулася приблизно о 14-00 год, почула гомін на вулиці – побачила БТР, Камаз і ще якусь машину. Солдати рф бачила близько 10 осіб, а біля них бігав ОСОБА_22 . Вона не виходила з хати, але чула, що ОСОБА_37 кричав, що всі стануть на колінки перед руськими. Погроз від ОСОБА_7 до сина не чула. Коли всі поїхали, ходила до сина, питала, що було, сказали, що погрожували невістку в яму кинути. Пострілів ні в цей день, ні напередодні не чула. ОСОБА_7 в той день вперше побачила поруч з солдатами рф. Знає, що напередодні син когось захищав, був конфлікт між ним та ОСОБА_38 , але вони 14 помирилися. ОСОБА_22 майно у сина не викрадав – викрали військові рф.
4. В судовому засіданні свідок  ОСОБА_39  пояснив, що ОСОБА_22 односельчанин, ОСОБА_40 родич – брат його дружиною. 15.08.2022 зранку він їхав в Херсон та побачив, що біля подвір`я ОСОБА_17 стоїть російська техніка з військовими, оскільки проїзд був закрити, залишив машину біля хвіртки та зайшов до тещі, спитав, що відбувається, а вона відповіла, що ОСОБА_22 привів росіян до ОСОБА_17 . З вікна бачив нерозбірливо ОСОБА_7 . Ніяких розмов не чув. Зі слів односельчан ОСОБА_22 та ОСОБА_17 скандалили, а тому ОСОБА_22 привів до нього росіян. Не бачив, щоб ОСОБА_22 їздив на БТРі, не чув про дружні відносини ОСОБА_7 з росіянами та перехід на сторону ворога.
5. Свідок  ОСОБА_41  пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_13 . 15.08.2022 сестра була у неї, їй продзвонили та сказали, що росіяни у неї роблять «шмон» обшук. Вони поїхали, але її на подвір`я не пустили, вона була біля воріт (там було 3 військових, Урал, ГАЗелька з літерою зет, БТР в напрямку ОСОБА_42 . Що відбувалася не бачила, але чула крики. Бачила, як російський офіцер підійшов до чорної ГАЗельки, звідти вийшов ОСОБА_22 , а з двору вивели ОСОБА_36 , якому погрожували, потім росіяни сіли в машину, а ОСОБА_22 пішов в сторону Кізомис, а вона з ОСОБА_43 до нього на подвір`я. Стверджувала, що ОСОБА_22 кричав, що стане старостою і всі будуть танцювати під його дудку, а з ОСОБА_17 він ще зустрінеться. ОСОБА_32 плакала. На подвір`ї було все розкидано, валявся сейф. ОСОБА_44 розповідала, що пропало. Стверджувала, що бачила раніше ОСОБА_7 в ОСОБА_27 і він вітався за руку з росіянами, їздив на БТРі на ОСОБА_45 і всім махав. Їй нічого не відомо щодо пострілів, знає зі слів інших, що був конфлікт.
6. Допитаний в якості свідка  ОСОБА_46  пояснив, що товаришував з батьком ОСОБА_7 , з ОСОБА_47 разом навчався. В той день був дома, вікна виходять на центральну вулицю. Він побачив, як приїхали машини з військовими рф та зайшов до себе. Лише коли роз`їхалися прийшов до ОСОБА_17 , на подвір`ї валявся сейф. На його питання ОСОБА_17 сказав, що на нього поскаржився ОСОБА_22 та привів до нього військових рф, робили у нього обшук та вимагали йти на референдум. Він особисто не бачив в той день ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_7 . Ні про які конфлікти ОСОБА_17 та ОСОБА_7 йому невідомо. Особисто у нього з ОСОБА_22 був інцидент, бо хлопці пиляли дрова та взяли у ОСОБА_7 пилу, а він звинувачував їх в тому, що вони її зламали, от тоді він і кричав, що «навчить всіх руській мові».
7. Свідок  ОСОБА_48  в судовому засіданні показав, що знає обвинуваченого, потерпілих, як односельчан. ОСОБА_22 живе під горою, а ОСОБА_17 на горі, відстань між їх будинками приблизно 600 м. 15.08.2022 дізнався, що до ОСОБА_17 приїхали військові РФ від доньки ОСОБА_17 , він приблизно з відстані 500 м бачив, що дорога була перекрита БТР, ще була машина з кулеметом. Бачив, як ОСОБА_22 йшов з-під гори до БТР до окупантів та говорив, що навчить всіх російській мові – йому та продавчині ОСОБА_49 . Не бачив чи приїхали російські військові з ОСОБА_22 чи без нього. Йому невідомі факти переходу ОСОБА_7 на бік ворога.
8. Допитана в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду свідок  ОСОБА_50 вказувала на те, що обвинувачений ОСОБА_22 проїжджав повз її двору на БТРі разом з 10 військовими РФ, але коли це було вона не пам`ятає. Росіяни пішли у двір ОСОБА_17 , а ОСОБА_22 слідом. Що було у дворі вона не чула, чула лише крики. Фактів, що ОСОБА_22 раніше спілкувався з росіянами вона не знає. Нікого біля подвір`я не бачила ні ОСОБА_28 , ні ОСОБА_51 , ні Моляку, ні ОСОБА_52 , ні ОСОБА_53 .
9. Свідок  ОСОБА_54 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого та потерпілих знає, як односельців та про них знає лише зі слів місцевих жителів. Вона готувала характеристику на ОСОБА_7 на запит його захисників, спілкувалася з адміністратором округу, спеціалістами з мобілізаційної роботи, деякими місцевими жителями ( ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 ), які їй сказали, що у них відсутня інформація на ОСОБА_7 . Свідком подій не була, знає, що село під час окупація збиралася очолити інша людина, а не ОСОБА_22 .
10. Допитана в судовому засіданні в якості свідка  ОСОБА_58  суду пояснила, що обвинуваченого під час окупації бачила кожного дня, він не конфліктний, але що думає, то й каже. Її зять працівник поліції та був також в окупації – ні його, ні інших осіб, таких як військовослужбовці чи особи, які були в АТО та про яких було відомо усім ОСОБА_22 інформації росіянам точно не надавав. Може точно сказати, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_59 були постійні конфлікти та ОСОБА_60 бив ОСОБА_7 та про це знає все село. Знає, що ОСОБА_17 стріляв на своєму подвір`ї, але вона не бачила, а лише чула. Ніколи не бачила, що ОСОБА_22 «катався» на БТРі. Свідком подій 15.08.2022 не була, але чула в цей день постріли. Стверджувала, що свідок ОСОБА_28 не могла побачити з ОСОБА_61 хату в Кізомисе, а з лікарні та від банкомату у Білозерці будівлю прокуратури. Додатково пояснювала, що ОСОБА_22 ловив рибу та ходив по людям пиляв дрова, гуманітарку від ворога не отримував, а от ОСОБА_62 отримувала – вона особисто бачила, як вона її везла на скутері та й ще під час окупації перед виборами сапала на центральній вулиці. Зазначила, що конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_22 полягав в тому, що ОСОБА_22 не хотів продавати ставки ОСОБА_17 . Вказувала, що постріли вона чула, але не бачила хто стріляв, але ті люди, які бачили, говорили, що ОСОБА_17 стріляв у ОСОБА_7 . Їй про стрілянину говорила ОСОБА_63 , а все бачила на власні очі ОСОБА_64 , але чомусь про це не каже. Був конфлікт між ОСОБА_22 та ОСОБА_17 напередодні ввечері мабуть з питань ставків.
11. Допитана в якості свідка  ОСОБА_65 суду пояснила, що є односельчанкою ОСОБА_17 , ОСОБА_7 . Знає, що у них є конфлікт, причини їй невідомі. ОСОБА_22 під час окупації ловив рибу та допомагав людям, хто просив, гуманітарну допомогу від росіян не отримував. Щодо пострілів в селі, то чула, питала у продавщиці ОСОБА_66 – та їй сказала, що ОСОБА_40 балується. ОСОБА_62 отримувала гуманітарну допомогу та працювала біля сільської ради перед референдумом. Очевидцем події 15.08.2022 не була, знає все зі слів сусідів лише. Ніколи не бачила, щоб ОСОБА_67 їздив на БТРі. Спиртне він не вживав, в формі рф не ходив, до рук зброї не брав, спілкування у нього з росіянами якщо і було, то лише під час перевірок у нього.
12. Допитана в якості свідка  ОСОБА_68  в режимі відеоконференції власним засобами зв`язку пояснила, що є сусідкою ОСОБА_7 , у якого були конфлікти з ОСОБА_17 на рахунок «берегів». Стверджувала, що ОСОБА_22 займався риболовлею, з берегу практично не виходив, гуманітарну допомогу не отримував – вона йому особисто допомагала з харчами та грошима. Барановській знав де переховувався її брат, який був в АТО. Вона особисто бачила, як ОСОБА_62 отримувала гуманітарну допомогу росіян. Потім чула, що вона прибирала, обсапувала пам`ятники до свята. Виїхала вона з окупації 15.06.2022. Коли росіяни зайшли в село то проводили обшуки у неї, потом у ОСОБА_7 , вона чула, як вони погрожували зламати йому пальці, якщо він не скаже де живуть сім`ї військовослужбовців, але ж він не сказав, хоча знав.
13. В судовому засіданні була допитана в якості свідка  ОСОБА_69 , яка вказала, що є співмешканкою ОСОБА_7 . Зазначила, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_17 були конфліктами, оскільки Влас відмовився продати йому своє майно. Характеризувала співмешканця, як особу, яка не вживає спиртні напої, бо був «закодований». ОСОБА_22 виявив крадіжку його бензопили та ходив до батьків хлопців, які просили її дати. Коли повертався ОСОБА_16 з ОСОБА_17 , які розпивали спиртне поблизу магазину почали кричати, що «давай його бити», були чутні постріли з рушниці, сказали, що стріляв ОСОБА_17 , а російські солдати почули вистріли та випадково зупинилися. Стверджувала, що ОСОБА_62 отримувала гуманітарну допомогу від росіян та сапала до референдуму. У її будинку проводили обшук та шукали золоті вироби ОСОБА_17 , але це було у її відсутність, вона виїхала з дітьми в квітні 2023 року.
Крім того, через наявність відомостей про загибель свідка ОСОБА_70 , колегія суддів на підставі ч.11 ст. 615 ЦПК України задовольнила клопотання сторони обвинувачення та оглянула відеозапис допиту свідка ОСОБА_70 на досудовому слідстві. ОСОБА_71 пояснив, що ОСОБА_7 йому знайомий, є його односельцем. У с. Кізомисі Білозерського району Херсонської області він проживає років 30 з сином. Під час окупації с. Кізомис нікуди не виїжджав, проживав у селі. Йому відомо, що проводились періодично рейди військовослужбовцями рф. ОСОБА_72 було окуповано на початку березня, приблизно 2-5 березня 2022 року, він побачив російських військових, які зайшли у село. Люди намагались не потрапляти на очі військовослужбовцям рф. Сім`я ОСОБА_17 йому знайома, сусіди. У ОСОБА_17 та ОСОБА_7 є якісь конфлікти, він туди не мішався, йому не відомо із-за чого. ОСОБА_7 співпрацював з окупаційною владою, оскільки він з ними приходив разом. Якось ОСОБА_22 приїздив з окупаційною владою до сім`ї ОСОБА_17 , пропонував співпрацю, це було десь 14-15 серпня, середина місяця. Він проснувся, почув шум на вулиці, виглянув у двір, дивиться, а там навпроти його двора центральна вулиця на ній стояла техніка, маршрутний автобус, декілька автомобілів цивільних, коли він вийшов та побачив, що дорога перекрита військовослужбовцями рф, був урал, бтр мікроавтобус та більше десятка солдат. Була якась метушня у дворі ОСОБА_17 . ОСОБА_17 був вдома разом з жінкою, він їх тільки чув, бачив як військові до них входили та виходили. На підвищених тонах велись розмови, погрози, весь час він не находився в конкретній близькості, це десь тривало близько 1,5-2 години. За цей час бачив перекриту дорогу. Військовослужбовці, як потім йому розповів ОСОБА_60 відібрали цінні речі, погрожували, заставляли прийняти упор лежачи, знущались. Це все відбувалось через ОСОБА_7 , який привіз російських солдат або сам до них звернувся, йому точно не відомо. Вважає, що це відбулось через помсту або через конфлікт ОСОБА_7 з ОСОБА_17 . Вони конфліктували, на ґрунті, в основному п`янства та наркотиків ОСОБА_7 , він коли це змішував ставав неадекватним. У відношенні інших мешканців села також були такі випадки, періодично через конфлікти ОСОБА_7 з людьми. Він особисто бачив, як ОСОБА_22 спілкувався з військовослужбовцями рф, виходив з мікроавтобуса, приїхав разом з ними. З приводу обшуків у сім`ї ОСОБА_17 , йому відомо, що ОСОБА_22 там був, але до будинку не заходив, весь час сидів в мікроавтобусі, потім з нього вийшов та зустрівся з ОСОБА_17 на вулиці, у них сталася розмова один на один, розмову він не чув, а просто бачив.

5. Документи.
5.1. Письмові докази, надані стороною обвинувачення.
Стороною обвинувачення надано письмові докази, а саме:
1. протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками:
- від 03.05.2023 р. за участі свідка ОСОБА_70 ;
- від 01.05.2023 р. за участі потерпілого ОСОБА_12 ;
- від 01.05.2023 р. за участі потерпілої ОСОБА_13 ;
- від 25.04.2023 р. за участі свідка ОСОБА_73 ;
- від 25.04.2023 р. за участі свідка ОСОБА_74 ;
- від 03.05.2023 р. за участі потерпілого ОСОБА_11 ;
- від 28.04.2023 р. за участі свідка ОСОБА_75 ;
- від 28.04.2023 за участі свідка ОСОБА_35 ;
2.Протоколи слідчого експерименту:
- від 22.06.2023 за участі потерпілого ОСОБА_12 ;
- від 22.06.2023 за участі потерпілої ОСОБА_13 ;
- від 22.06.2023 за участі потерпілого ОСОБА_11 ;
3. висновки експертів № СЕ-19/115-23/7587-ТВ від 30.05.2023, № СЕ-19/115-23/7590-ТВ від 30.05.2023, № СЕ-19/115-23/7583-ТВ від 30.05.2023, № СЕ-19/115-23/7588/ТВ від 31.05.2023, № 3899/23 від 11.07.2023.
Крім того, стороною обвинувачення надано суду копію особової картки обвинуваченого з Державної міграційної служби, відомості щодо місця проживання, зав`язків, адміністративного затримання обвинуваченого, щодо притягнення до кримінальної відповідальності, громадську характеристику від 17.05.2023 р., видану начальником військової селищної адміністрації, відомості про відсутність у реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрованої за обвинуваченим нерухомості, відсутності даних про перебування на обліку у нарколога та психіатра, відсутності зареєстрованих за обвинуваченим транспортних засобів.

5.2. Стороною захисту надано суду характеризуючи матеріали фотознімки публікацій в соціальній сеті стосовно обвинуваченого з коментарями, характеристика обвинуваченого від 27.07.2023 від інспектора Кізомиського старостинського округу свідка ОСОБА_76 , відеозаписи осіб, які характеризують обвинуваченого.

6. Оцінка доказів.
3 березня 2022 року Верховною Радою України прийнятий та 15 березня 2022 року набув чинності Закон № 2108-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення кримінальної відповідальності за колабораційну діяльність», яким включено до Кримінального кодексу України (далі Закон № 2108-ІХ) нову статтю 111-1 «Колабораційна діяльність».
Надалі Законом України № 2198-1Х від 14 квітня 2022 року «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо удосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки», який набув чинності 23 квітня 2022 року, КК України було доповнено статтею 111-2 «Пособництво державі-агресору».
Відповідно до вимог ст. 4 ч. 2 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Склад злочину за ст. 111-2 КК України передбачає умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.
Отже, при доказуванні винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України у сторони обвинувачення мають бути докази наявності у обвинуваченого при вчиненні інкримінованих дій:
- умислу на допомогу збройним формуванням держави-агресора;
- мети завдання шкоди Україні;
- реалізації чи підтримки збройних формувань держави-агресора.
Відповідно до ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора (ч. 1 ст. 92 КПК України).
Отже, установлені судом й викладені у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення повинні підтверджуватися дослідженими судом доказами.
При цьому суд має вказати, які саме докази підтверджують той чи інший установлений факт, тобто навести обґрунтування відповідності конкретних доказів установленим ним обставинам.
Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч. 1 ст. 94 КК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Частиною першої ст. 84 КПК України визначено, що процесуальними джерелами доказів є: показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Матеріали кримінального провадження не містять жодного речового доказу, жодного документа, жодного висновку експерта, на підставі яких суд міг би встановити наявність обставин, які викладені в обвинувальному акті та кваліфікувати дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 111-2 КК України.
На переконання сторони обвинувачення вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України підтверджується показаннями потерпілих та свідків ОСОБА_70 , ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_41 , ОСОБА_58 , ОСОБА_29 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_34 та ОСОБА_79 .
В той же час ні потерпілі, ні допитані свідки ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_41 , ОСОБА_58 , ОСОБА_29 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_34 та ОСОБА_54 не повідомили суду, що їм достовірно відомо, що ОСОБА_7 допомагав військовослужбовцям рф у реалізації дій щодо проведення обшуків у цивільного населення у с. Кізомис шляхом надання інформації про місцевих мешканців та супроводу до місць їх проживання.
Допитані в судовому засіданні свідки фактично надавали свої покази, опираючись на чутки, про причини конфлікту 14.08.2022 ні потерпілі, не свідки чітко не зазначили.
Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_80 щодо приїзду ОСОБА_7 до подвір`я ОСОБА_17 на ОСОБА_81 з 10 військовослужбовцями, з якими він разом пішов до ОСОБА_17 , оскільки її твердження жодним іншим доказом не підтверджуються – жодні інші особи не підтвердили перебування разом з військовослужбовцями рф ОСОБА_7 на подвір`ї ОСОБА_17 , в тому числі і потерпілі.
Також суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_82 , яка є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_13 , стосовно поїздок обвинуваченого на БТРі в Білозерці та його спілкуваннні в Білозерці з солдлатами рф через відсутність інших доказів на підтвердження вказаних обставин та той факт, що особисто свідок зміст цих розмов не чула.
Також суд не може прийняти до уваги покази, надані на досудовому слідстві свідком ОСОБА_83 про співпрацю ОСОБА_7 з окупаційною владою, оскільки його покази не підтверджені будь-якими іншими належними доказами, сторони обвинувачення та захисту, а також суд не мав можливості уточнити його твердження, а саме чому свідок дійшов таких висновків. Слід зазначити, що у своїх показах він не вказує на те, що був свідком пропозиції співпраці наданої ОСОБА_84 та військовими рф, а лише бачив, як військослужбовці заходили та виходили з подвір`я ОСОБА_17 , бесіди велися на підвищених тонах. Що привіз військослужбовців саме ОСОБА_22 йому стало відомо від ОСОБА_59 . Сам особисто свідок лише бачив, що ОСОБА_22 виходив з мікроавтобуса. Так само, суд не може приняти до уваги протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2023 р. за участі свідка ОСОБА_70 , оскільки свідок вказує на ОСОБА_7 , як на особу, яка проводила обшук у ОСОБА_17 , тоді як ОСОБА_85 не був очевидцем обшуку та у своїх поясненнях не зазначав, що ОСОБА_22 взагалі заходив на подвір`я ОСОБА_17 ;
Відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
При прийнятті цього рішення суд зобов`язаний враховувати: 1) значення пояснень і показань, у випадку їх правдивості, для з`ясування певної обставини і їх важливість для розуміння інших відомостей; 2) інші докази щодо питань, передбачених пунктом 1 цієї частини, які подавалися або можуть бути подані; 3) обставини надання первинних пояснень, які викликають довіру щодо їх достовірності; 4) переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень; 5) складність спростування пояснень, показань з чужих слів для сторони, проти якої вони спрямовані; 6) співвідношення показань з чужих слів з інтересами особи, яка надала ці показання; 7) можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.
Показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті (ч. 6 ст. 97 КПК України).
Всі показання свідків зі сторони обвинувачення, зокрема ОСОБА_86 , ОСОБА_39 ґрунтуються на показаннях з чужих слів потерпілого ОСОБА_36 та «односельців». Жодний свідок особисто не бачив, щоб ОСОБА_7 вчиняв будь-які злочинні дії, їх показання ґрунтуються на словах не встановлених судом осіб, чуток – «говорили в селі».
Підстав обшуків, пов`язаних з проукраїнською позицією потерпілих їм озвучені не були, у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 шукали зброю, а ОСОБА_17 після виїмки мисливської зброї пропонували проголосувати на референдумі, щоб отримати її назад, але при цьому посилань на ОСОБА_7 , як ініціатора вказаних подій не зазначалося.
Також на переконання суду важливою обставиною в оцінці показань потерпілих є наявність довготривалого конфлікту між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_7 , який виник задовго до повномасштабного вторгнення російських військ на територію України. Усі свідки підтвердили наявність конфліктів між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 .
Перебування потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого у неприязних стосунках може зумовлювати сумнів у неупередженості та достовірності показань потерпілого та його оточення, а також вказувати на його можливу зацікавленість у результатах кримінального провадження.
Суд вважає, що показання свідків ОСОБА_80 , ОСОБА_35 , ОСОБА_82 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 не містять достовірних та достатніх даних щодо обставин, які мають значення для справи, оскільки само по собі перебування обвинуваченого в мікроавтобусі, на якому приїхали військові рф або біля подвір`я ОСОБА_12 за відсутності інших достовірних доказів саме співпраці обвинуваченого з окупаційною владою не підтверджують вчинення ОСОБА_7 дій, які викладені в обвинувальному акті.
В цілому показання потерпілих та вказаних свідків не містять інформації для висновку про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого злочину.
Суд окремо зауважує, що в будь-якому випадку свідки ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_41 , ОСОБА_39 , ОСОБА_58 , ОСОБА_29 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_34 , та ОСОБА_54 , ОСОБА_65 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 та потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_90 не вказували в своїх поясненнях, що бачили співпрацю ОСОБА_7 з окупаційною владою.
Відтак, їх показання суд не може визнати такими, що доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111-2 КК України поза розумним сумнівом.
З аналізу показань свідків обвинувачення та потерпілих вбачається, що усі вони є односельчанами, їх показання ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені іншими доказами. Свідки ОСОБА_50 , ОСОБА_35 , ОСОБА_29 , ОСОБА_39 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_34 до виникнення інкримінованих ОСОБА_7 обставин і не бачили його поруч з військовими рф чи окупаційною владою.
Само по собі твердження потерпілого ОСОБА_12 про висловлювання на вулиці в присутності військових рф на його адресу ОСОБА_7 «теперь расскажешь им что не любишь нациков» та про зайняття їм посади «смотрящяго» не надає суду можливості дійти висновку поза розумним сумнівом про вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.
Так само покази свідків в частині того що ОСОБА_7 «кричав», що:
- «всі на коліна стануть перед руськими» (свідок ОСОБА_35 чула з будинку);
- «всі будуть танцювати під мою дудку» та «буду старостою» (свідок ОСОБА_41 на вулиці стояла);
- «навчу всіх російській мові» (чув свідок ОСОБА_48 на вулиці – адресоване йому та продавчині ОСОБА_91 , яка суду таку обставину не повідомляла);
самі по собі без вчинення будь-яких очевидних дій, як до, так і після такого висловлювання не свідчать про умисні дії, спрямовані на допомогу збройним формуванням держави-агресора (пособництво), вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації та підтримки дій збройних формувань держави-агресора.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисники вказували на те, що свідки зі сторони обвинувачення є родичами, друзями тощо потерпілих ОСОБА_17 , а саме родина потерпілих ОСОБА_17 співпрацювала з окупаційною владою, а тому дають завідомо неправдиві показання.
Ці доводи захисту суд не приймає, адже ані обвинувачений, ані його захисники для доведення недостовірності показань свідків обвинувачення не скористались передбаченим ч. 2 ст. 96 КПК України правом надати показання, документи, які підтверджують репутацію свідків та потерпілих, зокрема, щодо їх засудження за завідомо неправдиві показання, співпрацю з окупаційною владою або інші діяння, що підтверджують їх нечесність.
Разом з тим, аналізуючи показання свідків сторони захисту, суд дійшов висновку, що стороною захисту не доведено, що допитані в судовому засіданні за її клопотанням свідки були безпосередніми свідками обставин, які викладені в обвинувальному акті та стосуються кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 . 
Їх доводи стосуються лише можливого конфлікту між потерпілими та обвинуваченими в день події 15.08.2022, а саме щодо пострілів (свідки ОСОБА_58 , ОСОБА_69 ), але вони особисто цього не бачили ні конфлікту, ні хто стріляв. При цьому жодні інші свідків про постріли 15.08.2022 суду не повідомили.
Так, жодним свідком, не повідомлено суду про те, що вони були безпосередніми свідками спілкування ОСОБА_7 з російськими військовими. Жоден свідок не був безпосереднім свідком подій 15.08.2022 року та ймовірного конфлікту з застосуванням зброї потерпілим ОСОБА_92 .
Пояснення свідків сторони захисту ОСОБА_93 , яка є сусідкою ОСОБА_7 фактично зводяться до його характеристики, роду зайнять, передачу йому продуктів харчування до 15.06.2022 р., отже повної обізнаності про конкретні обставини дій обвинуваченого під час окупації не мають.
Надаючи оцінку наданим стороною захисту доказам у їх сукупності, суд зазначає, що в цілому вони не спростовують та не підтверджують вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.
В той же час, суд приймає до уваги, що усі допитані в судовому засіданні свідки та потерпілі погоджувалися з тим, що ОСОБА_7 було достовірно відомо про усіх осіб в селі, в тому числі військовослужбовців, працівників правоохоронних органів сім`ї бійців АТО тощо, але жодних припущень, що ОСОБА_7 надавав про таких мешканців відомості окупаційній владі чи військовим рф вони не мають.
Досліджені судом протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками:
- від 01.05.2023 р. за участі потерпілого ОСОБА_12 ;
- від 01.05.2023 р. за участі потерпілої ОСОБА_13 ;
- від 25.04.2023 р. за участі свідка ОСОБА_74 ;
- від 03.05.2023 р. за участі потерпілого ОСОБА_11 ;
- від 28.04.2023 р. за участі свідка ОСОБА_75 ;
- від 28.04.2023 за участі свідка ОСОБА_35 
не містить будь-якої інформації щодо доведення або спростування вини обвинуваченого ОСОБА_7 , а вказівка у протоколах на те, що вони впізнають ОСОБА_7 як особу яка співпрацювала з військовими рф, наводила на домівки місцевих мешканців, приводила до себе на причал, проводила обшук у ОСОБА_12 не підтверджена поясненнями вказаних осіб в судовому засіданні.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 25.04.2023 р. за участі свідка ОСОБА_73 суд взагалі не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_94 не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.352 КПК України.
Протокол проведення слідчого експерименту від 22.06.2023 р. з потерпілим ОСОБА_12 не є доказом вчинення ОСОБА_7 інкримінованого правопорушення, а містить фіксацію подій, що відбувалися у будинку потерпілого близько обіднього часу 15.08.2022 р. 
Слід зазначити, що при проведенні слідчого експерименту потерпілий пояснив, що російські рф йому казали, що він бігав по селу зі зброєю за чоловіком, а коли він стояв на вулиці з чорної машини вийшов ОСОБА_7 та сказав йому, що тепер він не скаже, що кацапов не любить, а він буде вчити всіх російській мові та стане «смотрящим» села Кізомис, російський військовий прогнав ОСОБА_7 та пропонував йому проголосувати на референдумі та забрати зброю потім в Білозерці, в ОСОБА_7 не чіпати.
Протоколи слідчого експерименту з потерпілими ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_95 від 22.06.2023 також не доводять вину обвинуваченого. Потерпілі на місце біля своїх подвір, не заходячи безпосередньо на подвір`я чи до будинків розповіли про події учасниками яких 15.08.2022 р. вони були, вказали що ОСОБА_7 при зазначених подіях не бачили.
Матеріали відеозаписів не містить будь-якої інформації щодо доведення або спростування вини обвинуваченого ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, висловленого в постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17 (провадження № 51-6070км19), приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст.95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.
Так, під час проведення слідчого експерименту слідчий не допитує особу, а лише перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тому зафіксовані в документі (протоколі) результати слідчого експерименту не є тотожними наданим слідчому, прокурору показанням, про які йдеться у ч.ч. 1, 4 ст. 95 КПК України.
Крім того, стороною обвинувачення надано суду висновки 5 висновків експертиз на підтвердження спричиненої потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 шкоди щодо визначення вартості вкраденого невстановленими особами майна потерпілих при подіях 15.08.2022, витрати на залучення експертів склали 7669,00 грн. 
Вказані висновки експертиз не є доказами винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні, вказані висновки визначають можливий розмір заподіяної потерпілим матеріальної шкоди, виходячи з вартості вкрадених у них речей військовослужбовцями рф, однак ОСОБА_7 не інкримінується викрадення вказаних речей.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться виключно стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, та лише в межах висунутого обвинувачення, визначених обвинувальним актом. Суд не має права виходити за ці межі, що означає неможливість надання правової оцінки іншим можливим злочинам, не зазначеним прокурором.
Враховуючи наведене, суд не надає оцінку доводам сторони захисту щодо вчинення відносно ОСОБА_7 злочинів за відсутності обвинувальних вироків.
Суд не приймає в якості доказів невинуватості обвинуваченого скріншоти з соціальних мереж та висловлювання під публікаціями невідомих осіб, відеозвернення до суду неідентифікованих осіб, оскільки вказані особи не допитувалися, як свідки та не були попереджені про кримінальну відповідальність, їх особи судом не встановлені, їх висловлювання є суб`єктивною думкою.
Відповідно до вимог ст. 86 КПК докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.
Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином.
Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно приписів ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Тобто, здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.
Документи, на які посилається сторона захисту суду не надавалися ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту.
В той же час, в своїх клопотаннях стороною захисту в текст вмонтовано фотокопії, достовірність яких стороною обвинувачення не оспорювалася та з яких вбачається, що кримінальне провадження було розпочате прокурором за заявою потерпілого ОСОБА_12 від 14.03.2023, внесеною до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч.2 КК України.
При цьому матеріали справи не містять витягу з ЄРДР станом на день його внесення.
13.04.2023 за постановою Першого заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_96 здійснено досудового розслідування кримінального правопорушення доручено СВ відділення поліції № 1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, про що реєстратором, а саме прокурором ОСОБА_5 13.04.2023 внесено відомості до ЄРДР.
Само по собі описки в постанові про доручення здійснення досудового розслідування кримінального провадження іншому органу досудового розслідування не є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.
Доказів здійснення слідчих дій, спрямованих на отримання доказів під час досудового розслідування з порушенням ст. 216 КПК підслідності суду не надано.

7. Висновки.
Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
За практикою ЄСПЛ (зокрема, справа «Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain») особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обов`язок доведення вини лежить на державі. Якщо після вичерпання можливостей для збору доказів залишаються сумніви, вони мають тлумачитися виключно на користь обвинуваченого.
Вказані положення відображені в ст. 17 КПК України.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 25 березня 1983 року у справі «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) ЄСПЛ зробив висновок, що принцип презумпції невинуватості є одним з елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції.
У рішенні від 6 грудня 1988 року у справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) ЄСПЛ зауважив про те, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб судді, виконуючи свої завдання, відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив інкримінований йому злочин. Тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого.
ЄСПЛ у рішеннях у справах «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій факту.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» передбачає, що сукупність наданих стороною обвинувачення доказів має бути такою, що не залишає жодного іншого розумного пояснення події, окрім винуватості особи.
Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що визнання винуватості доведеною поза розумним сумнівом версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що стосуються події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.
Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
З одного боку, стандарт доведення поза розумним сумнівом передбачає, що сумнів не повинен бути суто умоглядним, а має ґрунтуватися на певних установлених судом обставинах або недоведеності важливих для справи обставин, що дає підстави припускати такий розвиток подій, який суперечить версії обвинувачення і який неможливо спростувати наданими сторонами доказами.
З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 760/23459/17 та ін.).
Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно із цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 728/578/19; від 20 жовтня 2021 року у справі № 759/14119/17).
Окремо суд звертає увагу на вимоги ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05).
У вказаних рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування. В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
Так, відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України настає за умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом:
1) реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора;
2) добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора.
Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених законом юридично значущих об`єктивних та суб`єктивних ознак, що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведено кожен з елементів складу злочину.
Дослідивши матеріали кримінального провадження у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 111-2 КК України.
Дослідивши у сукупності показання обвинуваченого, потерпілих та свідків, як сторони обвинувачення, так і свідків захисту, суд дійшов висновку, що фактично пред`явлене обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 пособництва державі агресору ґрунтується на показаннях потерпілих, які вважають, що саме ОСОБА_7 привів до них військових рф через конфлікт, який відбувся напередодні, свідків якому не було та показах свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_82 та ОСОБА_97 , які вказують на погрози ОСОБА_7 стати головним в селі під час окупації, навчати всіх руській мові та стояти на колінах, та покази ОСОБА_80 про проїзд ОСОБА_7 на БТРі повз її будинку, а також твердження свідка ОСОБА_98 щодо спілкування ОСОБА_7 у Білозерці з військовими від окупаційної влади, які суд не може прийняти як беззаперечний доказ допомоги ОСОБА_7 збройним формуванням держави-агресора (пособництво), шляхом реалізації та підтримки дій збройних формувань держави-агресора поза розумним сумнівом.
Вказані вище покази не підтверджені жодними іншими доказами, відсутність будь-якого об`єктивного підтвердження їхніх слів не дозволяє суду переконатися в їх абсолютній достовірності. 
Сприйняття висловлювань ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_12 з яким ОСОБА_22 перебував в конфліктних відносинах, а також іншими до нього приближеними особами - матір`ю, товаришем, дружиною, сестрою дружини, кумом щодо наявності у обвинуваченого підтримки держави-агресора є суб`єктивним та вразливим до помилок, а з урахуванням усіх показів свідків є лише припущенням, яке не перевірено належним процесуальним шляхом.
Так, твердження прокурора про те, що 15.08.2022 в обідній час доби (більш точного часу досудовим слідством не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи у с. Кізомис, переслідував прямий умисел, направлений на підтримку дій збройних формувань держави-агресора щодо виявлення патріотично налаштованих мешканців с. Кізомис, які підтримували українську владу, Збройні сили України та володіли вогнепальною зброєю, з метою проведення обшуків за місцем проживання таких осіб, їх подальшого затримання, не виключено із застосуванням як фізичного, так і психологічного насильства, зустрівся із не менше як 10 військовослужбовцями рф та надав інформацію про таких осіб, адреси їх мешкання та в подальшому здійснив супровід безпосередньо до домоволодінь місцевих мешканці с. Кізомис не підтверджені.
Суд вважає, що матеріали справи не містять достатньо доказів, які б дозволили суду дійти висновку поза розумним сумнівом про вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України.
Можливість іншої версії інкримінованої події, зазначеної ОСОБА_7 , є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
«Розумний сумнів» у даному кримінальному провадженні полягає в тому, що
- показання потерпілих та свідків, які вказують що до потерпілих солдат рф «привів ОСОБА_99 » не підкріплені жодними іншими доказами;
- існує ймовірність упередженості деяких свідків та потерпілих через особисті конфлікти;
- жоден свідок не повідомив суду інформацію про те, що ОСОБА_7 діяв із прямим умислом, направленим на підтримку дій та рішень збройних формувань держави агресора, керувався особистими мотивами, попередньо передав представникам збройних сил держави агресора інформацію про потерпілих, саме як патріотично налаштованих мешканців с. Кізомис та власників зброї, реалізував та підтримав дії збройних формувань держави-агресора;
- матеріали кримінального провадження не містять доказів наявності у ОСОБА_7 мети завдання шкоди Україні.
Окремо суд звертає увагу, що обов`язковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 111-2 КК України - наявність мети: завдання шкоди Україні.
В даному провадженні стороною обвинувачення не надано жодних доказів про те, що обвинувачений мав на меті завдати шкоду Україні.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що сторона обвинувачення не довела наявність у діях ОСОБА_7 усіх обов`язкових елементів об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.
З цих підстав суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч.1 ст. 111-2 КК України відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 КПК України, запобіжний захід, застосований під час судового розгляду до ОСОБА_7 у виді тримання під вартою підлягає скасуванню, а ОСОБА_7 негайному звільненню з-під варти.
Речові докази по справі відсутні.
Згідно ст. 124 КПК України суд стягує судові витрати з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку, оскільки в даній справі ухвалюється виправдувальний вирок, то витрати на залучення експертів в сумі 7669,00 грн. необхідно віднести на рахунок держави. 
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 124, 373, 374, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України та виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст.373 КПК України за недоведеністю, що в діянні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.111-2 КК України.
Запобіжний захід, застосований під час судового розгляду до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно з-під варти в залі судового засідання.
Процесуальні витрати по залученню експертів віднести на рахунок держави. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_100 

Судді ОСОБА_2 

ОСОБА_3