Справа № 202/1002/26
Провадження № 2/202/2701/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

23 квітня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Мачуського О.М.,
за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,
відповідача – ОСОБА_1 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування дитини,- 
ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2026 року представник ОСОБА_2 – адвокат Соболь А.Ю. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в якій просить: змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ) на утримання доньки ОСОБА_3 , на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року, справа № 202/3996/19, з твердої грошової суми у розмірі 3 500 грн. щомісячно на аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 у розмірі 13 892 грн.; стягнути з ОСОБА_1 ) на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_3 в розмірі 2 000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2019 року. Від шлюбних відносин сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2019 року, з відповідача. на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , аліменти у розмірі 3 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 14 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час, коштів які позивач отримує, недостатньо для повноцінного утримання дитини, не може у повній мірі задовольнити потреби дитини у харчуванні, одязі, лікуванні, тощо, оскільки з цього часу значно збільшився рівень споживчих цін і потреби доньки, відбулось значне подорожчання всіх товарів та послуг. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, тому користуючись наданим правом, просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 3 500 грн. на частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_1 у розмірі 1/4 щомісячно, оскільки це не становитиме надмірного тягаря для відповідача і в той же час достатньою мірою забезпечуватиме право неповнолітньої дитини на належне матеріальне утримання з боку батька.
Крім того, донька має інвалідність, потребує постійного догляду, стаціонарного лікування кожні 6 місяців, щоденного підтримуючого медикаментозного лікування (препарати: оланзепін (оласін), стимулотон, аміназин, золофт), регулярного проведення ЛФК та сенсорної інтеграції, заняття з психологом і логопедом не менше 2 разів на тиждень. Наедене передбачає постійні фінансові витрати на придбання відповідних лікарських засобів. 
Загальна сума додаткових витрати на лікування доньки за 2025 рік склала 27 783 грн. 80 коп., що пдтверджується долученими до позову чеками з аптеки.
Враховуючи вище викладене, відповідач як батько зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на лікування доньки, таким чином з відповідача слід стягнути половину таких витрат у сумі 13 892 грн. Зокрема, враховуючи те, що донька потребує постійного лікування та щомісячних витрат на придбання ліків з відповідача слід стягувати додаткові витрати на лікування доньки у сумі 2 000 щомісячно.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 05 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. 
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавались. 
18 березня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що визнає позов в частині зміни способу стягнення аліментів, однак заперечує щодо задоволення іншої частини позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу окрім аліментів, він надавав додаткову матеріальну допомогу, як дитині (відкрив рахунок на її ім`я на який перераховував 1500,00 грн. щомісяця), так і позивачу (надавав кошти, оплачував навчання, оздоблення робочого місця інше), купував ліки й інше. Вказує, що він дарував подарунки на кожне свято, під час перебування доньки в лікарні навідував її й приводив продукти, у 2019-2022 р.р. возив доньку відпочивати на Азовське море. Окрім того, на даний час він перебуває у шлюбі й на його утриманні перебуває дружина та два її сини 2000,2011 р.н. він попереднього шлюбу. Просить зарахувати його матеріальну допомогу, надану позивачу в розмірі приблизно 100000,00 гривень, в рахунок додаткових витрат та відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог. Також відповідач вказав, що не підтримує вимогу позивача про стягнення правової допомоги.
23 березня 2026 року представник ОСОБА_4 – адвокат Соболь А.Ю. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якому просила задовольнити позовні вимоги та зазначила, що аргументи викладені у відзиві не стосуються предмету та підстав позову з яким звернулась позивач ОСОБА_2 . ОСОБА_3 страждає на тяжке захворювання, що підтверджується медичними висновками. Даний стан здоров`я потребує постійного дороговартісного лікування, систематичного медичного нагляду, оплату медичних послуг, реабілітаційних заходів, що становлять значні додаткові витрати. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. На підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат, позивач разом з позовом надала медичні документи, які підтверджують захворювання доньки та квитанції на придбання рекомендованих ліків.
Правом, передбаченим ст. 180 ЦПК України, щодо подачі заперечень відповідач не скористався.
У судове засідання позивач ОСОБА_2 та її представник – адвокат Соболь А.Ю. не з`явились, натомість представник позивача за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що визнає позовні вимоги в часті зміни способу стягнення аліментів. Також пояснив, що він частково купував ліки для доньки за рецептом, який йому надавали, й він готовий надавати додаткові кошти в сумі 1500,00 гривень. Додатково відповідач зазначив, що у 2025 році відповідач одружився на жінці яка має двох дітей від попереднього шлюбу, та які перебувають на його утриманні. 
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд доходить наступного висновку. 
Судом встановлено, що з 16 жовтня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2019 року у справі № 202/39/19. 
Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 27 квітня 2011 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2019 року у справі № 202/3996/19, ухвалено задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 14.06.2019 року й до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
На виконання даного рішення, 28.08.2019 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська видано виконавчий лист № 202/3996/19.
Згідно з довідкою вих. 100326/2 від 10.03.2026 року, ОСОБА_1 з 15.01.2019 року по теперішній час працює в ТОВ «Дніпропромліт» на посаді начальника відділу контролю якості.
15.08.2025 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 15.08.2025 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса). 
З наданих суду Звітів про відрахування та виплати ТОВ «ДПЛ» встановлено, що ОСОБА_1 належним чином виконується рішення суду від 24.07.2019 року та справно сплачуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 . 
Дитина проживає разом з матір`ю, що не оспорювалось та фактично визнано відповідачем.
Щодо позовної вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд зазначає наступне
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В позовній заяві, як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, зазначено, що сума аліментів на утримання дитини є недостатньою для повноцінного утримання доньки, оскільки з цього часу значно збільшився рівень споживчих цін і потреби доньки, відбулось значне подорожчання всіх товарів та послуг. Крім того, донька має захворювання, є дитиною з інвалідністю, потребує постійного догляду, в наслідок чого позивач не має змоги повноцінно працювати за станом здоров`я доньки.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з частинами 2,3 статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, та Верховним Судом у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, відповідно до яких вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Позивач просить змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми і стягнути з відповідача кошти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3512 гривень.
З урахуванням встановлених обставин справи, що передбачені ст. 182 СК України, те, що з моменту присудження стягнення аліментів, змінено прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановлено мінімальний рекомендований розмір аліментів, суд вважає, що аліменти в сумі 3500,00 гривень, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання їхньої дитини є недостатнім. При цьому, одержувачем аліментів заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька, що визнається відповідачем.
За встановлених обставин, визначаючись щодо зміни способу стягнення/розміру аліментів та зважаючи на реальні й розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, з позиції покращення матеріального становища дитини, суд вважає справедливим та обґрунтованим встановити розмір стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття. 
Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне.
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини, які обумовлені хворобою доньки ОСОБА_3 , зокрема, відшкодування половини вартості медикаментів які дитина приймала в ході лікування й потребує приймати на постійній основі, через наявні у неї захворювання. 
Відповідно до Посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, якій з 07.11.2018 року по 06.01.2025 року було призначено соціальну допомогу.

Судом досліджено надані суду копії: висновку Лікарсько-консультативної комісії КП ДБКЛПД ДОР № 99 від 31.08.2020 року відповідно до яких ОСОБА_3 встановлений діагноз обсесивно-компульсивний розлад змішаний з порушенням комунікації, реципрокної взаємодії, що призвело до стійкої соціальної дезадаптації F42.1. Стійкі помірні порушення психічних функцій. Обмеження життєдіяльності 1,2 ступеню по категоріям: здатність до самообслуговування, здатність до спілкування, до орієнтації, здатність контролювати свою поведінку, здатність до навчання, здатність до трудової діяльності – «дитина інвалід». Потребує стороннього нагляду.; висновку Лікарсько-консультативної комісії КП ДБКЛПД ДОР № 40 від 10.03.2025 року, відповідно до яких ОСОБА_3 встановлений діагноз шизофренія параноїдна форма, безперервний перебіг з когнітивною недостатністю, соціальна дезадаптація F20.0. Стійкі помірні порушення психічних функцій. Обмеження життєдіяльності 1 і 2 ступеню [категоріям: здатність до самообслуговування, до орієнтації, здатність контролювати свою поведінку, здатність до навчання, здатність до трудової діяльності - «дитина з інвалідністю». Потребує стороннього нагляду.
У Консультативному заключенні КСЗ НРЗ «Дніпровський обласний методичний ресурсний центр» ДОР № 59-к від 15.11.2018 року зазначено, що ОСОБА_3 потребує продовжити навчання за індивідуальною формою навчання згідно висновку ЛКК. Чітко дотримуватись рекомендацій лікарів. Дозувати психоемоційні навантаження. Здійснювати сімейну психотерапію. Звернутися до інклюзивно-ресурсного центру за місцем проживання для здійснення комплексної оцінки розвитку дитини з метою забезпечення актуальних потреб дитини та організації інклюзивного навчання.
Згідно з висновками ЛКК КЗ «Дніпровська міська поліклініка «№ 1» №522 від 28.05.2019 року, № 2703 від 21.07.2020 року, ОСОБА_3 потребує індивідуального навчання. Інтелект межовий. Потребує корекції психічного та інтелектуального розвитку. 
У висновках дитячого психіатра Комунального підприємства «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради 12.10.2018 року, від 03.12.2018 року, ОСОБА_3 , 2011 р.н. має діагноз обсесивно-компульсивний розлад змішаний з порушенням комунікації, які призвели до стійкої соціальної дезадаптації F42. Потребує постійно приймати підтримуюче лікування: склерон – тривало, в.-тривало, клофраніл – тривало, гепатопротектори кожні 6 міс. протягом місяця.
Відповідно до висновку дитячого психіатра Комунального підприємства «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради 01.09.2020 року ОСОБА_3 , 2011 р.н. має діагноз обсесивно-компульсивний розлад змішаний з порушенням комунікації, реципрокної взаємодії, які призвели до стійкої соціальної дезадаптації F42.1. Потребує постійно приймати підтримуюче лікування: склерон – тривало, гепатопротектори кожні 6 міс. протягом місяця.
В консультативних висновках спеціаліста № 9517 від 15.01.2026 року, № 14696 від 22.01.2026 року зазначено, що ОСОБА_3 має діагноз F20.0 Параноїдна шизофренія. Рекомендації: Таб. Сетралін 50 мг - по 75 мг (1,5 таб ) 1 р/д (р.), Таб. Оланзапін 10 мг - по 5 мг (р.), 10 мг (в.), Таб. Кветіапін 100 мг - по 25 мг (1/4 таб ) 1 р/д (в.), конесультація психотерапевта.
Під час дослідження копій виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого дитячого центру № 9 № 4685/2023 від 19.05.2023 року, № 12101/2023 від 23.10.2023 року, № 4331/2024 від 23.04.2024 року, № 8588/2024 від 15.07.2024 року, № 13772/2024 від 25.10.2024 року, № 272/2025 від 21.03.2025 року, № 7822/2025 від 27.06.2025 року, № 12293/2025 від 06.10.2025 року, встановлено, що ОСОБА_3 з 24.04.23 року по 19.05.23 року (Рекомендовано постійно приймати: флюксен, арілентал, Продовжити інклюзивне навчання. Наступна госпіталізація через 6 місяців для корекції лікування), з 11.10.23 року по 23.10.23 року (Рекомендовано: явка до психіатра, представити дитину на ЛКК, приймати: арілентал, амітриптілін. Сімейна психотерапія. Психолого-педагогічний супровід. Наступна госпіталізація через 6 місяців для корекції лікування), з 01.04.24 року по 23.04.24 року (Рекомендовано приймати трифтазин, циклодол, вальпроком. Наступна госпіталізація через 6 місяців для корекції лікування), з 26.06.24 року по 15.07.24 року (Рекомендовано: продовження прийому таблеток оланзапіну, ламотриджину. В умовах навчального процессу психолого-педагогічний супровід), з 08.10.24 року по 25.10.24 року (Рекомендовано: психолого-педагогічна корекція, Адажио, сибазон, амітриптілін. Наступна госпіталізація через 6 місяців для корекції лікування), з 28.02.2025 року по 21.03.25 року (Рекомендовано: явка до психіатра. Стійкі порушення функцій. Потребує стороннього нагляду. Амбулаторно приймати: еголанза (оланзапін), золофт, аміназін. Наступна госпіталізація через 6 місяців для корекції лікування.).
26 березня 2021 року дитині ОСОБА_3 проведено комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини, що підтверджується висновком №ІРЦ-85076/202/210878.
Згідно з корінцем медичного висновку № 86 про дитину-інваліда віком до 18 років від 08.04.2025 року ОСОБА_3 має захворювання шизофренія параноїдальна фарма. Дійсний до 22.04.2029 року.
Отже, з наданої суду медичної документації, встановлено, що дитина ОСОБА_6 , 2011 р.н. має захворювання й потребує періодичного стаціонарного та постійної підтримуючої психолого-педагогічної корекції, медикаментозного лікування.
Згідно квитанцій з аптеки для дитини ОСОБА_3 за призначенням лікаря було придбано медикаменти на загальну суму 26614,25 гривень, а саме: чек від 02.01.2025 - аміназин 95,90 грн.; чек від 02.02.2025 - адажио 294 грн., лафаксин 368,90 грн.; чек від 09.02.2025 - аміназин 95,90 грн., лафаксин 370 грн.; чек від 15.02.2025 - адажио 302 грн., лафаксин 383,90 грн.; чек від 22.02.2025 - адажио 302 грн., лафаксин 383,90 грн.; чек від 16.03.2025 - аміназин 106 грн.; чек від 19.04.2025 - велаксин 707,01 грн., пульмікорт (лікування астми) 241 грн.; чек від 21.04.2025 - еголанза (аналог адажио та оланзопін) 588 грн.; чек від 28.04.2025 - сальбутамол 98 грн. (лікування астми); чек від 16.05.2025 - аміназин 128 грн.; чек від 03.07.2025 р адажио 313 грн., аміназин 128 грн.; чек від 21.07.2025 - адажио 313 грн., 313 грн., велаксин 713 грн.; чек від 02.08.2025 - адажио 313 грн., аміназин 128 грн., велаксин 540 грн., золофт 353 грн.; чек від 15.08.2025 - адажио 313 грн., 313 грн., аміназин 128 грн.; чек від 19.08.2025 - велаксин 540 грн., золофт 352 грн.; чек від 31.08.2025 - адажио 313 грн., 626 грн., аміназин 128 грн., велаксин 534 грн.; чек від 14.09.2025 -. адажио 313 грн., астадінол 237 грн., велаксин 540 грн.,; чек від 21.09.2025 - адажио 313 грн., 313 грн., велаксин 535 грн.; чек від 28.09.2025 - аміназин 128 грн., астадінол 236 грн., велаксин 710 грн.; чек від 04.10.2025 - адажио 313 грн., золофт 350 грн.; чек від 12.10.2025 - астадінол 236 грн., кветіапін 74 грн., лафаксин 414,90 грн., флуоксетин 50,65 грн.; чек від 18.10.2025 - адажио 313 грн., 313 грн., аміназин 128 грн., золофт 343,90 грн., лафаксин 435 грн.; чек від 26.10.2025 - адажио 313 грн. астадінол 213 грн. золофт 343.90 грн., лафаксин 435 грн.; чек від 02.11.2025 - адажио 313 грн., астадінол 236 грн., золофт 349 грн., лафаксин 435 грн.; чек від 10.11.2025 - адажио 626 грн., азитроміцин 150 грн., аміназин 128 грн., золофт 349 грн., лафаксин 435 грн.; чек від 22.11.2025 р. - адажио 313 грн., аміназин 128 грн., лафаксин 435 грн.; чек від 02.12.2025 - адажио 313 грн., золофт 352 грн., лафаксин 435 грн.; чек від 09.12.2025 - адажио 313 грн., 313 грн., астадінол 474 грн., гидазепам 231 грн., лафаксин 870 грн.; чек від 21.12.2025 - адажио 626 грн., анаприлін 90,75 грн., кветіапін 222 грн., фоуоксетин 25,32 грн., 25,32 грн.. 
У позовній заяві представником позивача зазначено, що за чеком від 24.01.2026 року позивач придбала для доньки такі ліки: адажио вартістю 635 грн. 80 коп., астадінол - 240 грн., есциталопрам - 294 грн. 53 коп.. 
Водночас, до позовної заяви долучено лише один чек за 2026 рік – файл з назвою «Чек від 26.01.2026.jpeg», при відкритті якого встановлено, що це є фіскальний чек з Аптеки № 55 від 25.01.2025 року про придбання препаратів будесонід-інтнеб., женьшеню н-ка., натрію хлорид 0,9%,, неофілін т.прол 300mt, но-шпа амп.40мг, рапіра 600, рафт ін4мг/мламп1млм10, шпр5млзкомі_с 2гол23с22с. 
Доказів про придбання 24.01.2026 року зазначених у позові ліків (адажио -635 грн. 80коп., астадінол - 240 грн., есциталопрам - 294 грн. 53коп) матеріали справи не містять.
Отже, долученими до матеріалів справи медичними документами (виписками з історії хвороби дитини, висновками ЛКК, висновками спеціаліста, чекам, та інше) позивачем доведено та обґрунтовано розмір понесених додаткових витрат на дитину в сумі 26614,25 гривень. 
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд враховує, що кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах, матеріальне та сімейне становище батьків, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів дружини, яка має одну неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, відсутність у платника аліментів інших рідних дітей, а також відсутність доказів, що його матеріальне становище чи стан здоров`я не дозволяють надавати допомогу дитині щодо покриття додаткових витрат на лікування, якого дитина потребує на постійній основі. 
В ході розгляду справи відповідач хоча й вказував, що з моменту присудження про стягнення аліментів він надавав позивачу та дитині додаткову матеріальну допомогу, однак жодних доказів на підтвердження своїх посилань не надав. 
Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, він купував ліки, під час перебування доньки в лікарні навідував її й привозив продукти, дарував на всі свята подарунки, а також з доброї волі допомагав позивачу матеріально, зокрема, оплата навчання перукарській майстерності, оздоблення робочого місця, а також переказував доньці кошти на особисті витрати. Однак, надані відповідачем документи про платежі, , не підтверджень, щодо придбання ОСОБА_1 ліків для доньки, а також того, що надану ним матеріальну допомогу було здійснено в рахунок оплати витрат саме на придбання лікарських засобі для доньки ОСОБА_1 ..
Враховуючи наведене, а також рівні обов`язки батьків нести основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, її фізичного та морального розвитку, оскільки позивачем було доведено понесення нею додаткових витрат на лікування хвороби дитини (придбання ліків) в сумі 26614,25 гривень, суд доходить висновку, що справедливим є стягнення з відповідача на користь позивача половини цієї суми, що складає 13307,14 гривень.
При цьому, додаткові витрати на придбання лікарських засобів для доньки сторін - ОСОБА_3 , 2011 р.н. мають постійний характер, тому позивач, окрім іншого, заявляє вимогу про щомісячне стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат в сумі 2000,00 гривень.
З аналізу наданої суду медичної документації й чеків з придбання ліків за останні періоди, судом встановлено, що вартість медикаментів, які потребує постійно приймати ОСОБА_3 складає приблизно 4000,00 гривень на місяць.
За таких обставин, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, з метою забезпечення її належного та вчасного лікування, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба), відсутність доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 додаткових витрат на дитину, які будуть понесені в майбутньому, в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 02 лютого 2026 року до досягнення дитиною повноліття.
Водночас, суд зазначає, що у рази зміни стану здоров`я ОСОБА_3 , його погіршення, поліпшення чи видужання дитини, що може змінити умови необхідності отримання дитиною медикаментозного лікування, сторони не позбавлені можливості звернутись до суду з позовом, про збільшення/зменшення розміру стягнених додаткових витрат чи про звільнення від присуджених періодичних платежів, шляхом припинення їх стягнення.
Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під часухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).
З урахуванням викладеного, судом не надається детальна відповідь на інші аргументи сторін, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не пливають на вищезазначені висновки суду.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування дитини, підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.п. 1,4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину.
Позивачем заявлено вимоги про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, 
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України я кщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2606,36 гривень (1331,20 гривень за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, яка підягає задоволенню, 1275,16 гривень за вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, що підлягає частковому задоволенню). Інша частина підлягає коспенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Між ОСОБА_2 та адвокатом Соболь А.Ю. укладено Договір № 21/01/26 про надання правової допомоги від 21.01.2026 року.
Обсяг виконаних робіт визначений Акті виконаних робі №1 до № 21/01/26 про надання правової допомоги від 21.01.2026 року, згідно з яким, адвокат Соболь А.Ю, надала ОСОБА_2 правову допомогу на загальну суму 8000 гривень. 
Дану суму було сплачено ОСОБА_2 на користь адвоката Соболь А.Ю., що підтверджується Довідкою про оплату правничої допомоги від 21.01.2026 року.
Під час розгляду справи відповідач заперечував проти вимоги щодо стягнення з нього витрат позивача на правничу допомогу в сумі 8000,00 гривень, вказуючи, що вона є занадто великою. Такі посилання, фактично є клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Так, вирішуючи питання розподілу витрат на правову допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час, тощо.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також позицію відповідача, оцінюючи наявні у справі докази, суть спору, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання надання послуг та їх обсяг, суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до 4000 гривень.
Саме таких розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідає критеріям, закріпленим ЦПК України, зокрема, принципам співмірності, реальності та розумності судових витрат.
Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3831,62 гривень. 
Керуючись ст. 180-184,192 СК України, ст. ст.12,13,81,82, 141,142,263-265,268,274-279,280-282,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на лікування дитини – задовольнити частково.
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24 липня 2019 року у справі № 202/3996/19 з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 3500,00 гривень на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З моменту набрання даним рішенням законної сили, припинити стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , 2011 р.н. в твердій грошовій сумі 3500,00 гривень, та стягувати аліменти у змінений спосіб - 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , додаткові витрати на лікування спільної неповнолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 02 лютого 2026 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 13307,14 гривень, що є половиною понесених додаткових витрат на лікування дитини  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ,  на користь держави судові витрати з оплати судового збору в сумі 2606,36 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3831,62 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

 Суддя        О.М. Мачуський