КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8671/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовом: Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області (вул. Чижевського, б. 1а, м. Олександрія, 28000, Кіровоградська область (ЄДРПОУ Кіровоградської обласної прокуратури 02910025) в інтересах держави 
до відповідача: Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (вул. Центральна, б. 14, смт. Нова Прага, Олександрійський район, Кіровоградська область, 28042, ЄДРПОУ 04366086)
про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в якому просить:
1) Визнати протиправною бездіяльність Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (код ЄДРПОУ 04366086) щодо невчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та водоскиду колодязного та розміщена на русловому ставку р. Вакурина, яка є правою притокою річки Бєшка басейну річки Інгулець, басейну річки Дніпро, площею 16,9288 га, щодо якого сформована земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:02:002:7081 площею 48,94, яка відноситься до земель комунальної власності Новопразької територіальної громади в особі Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, безхазяйним майном, а саме не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
2) Зобов`язати Новопразьку селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області (код ЄДРПОУ 04366086) вчинити дії, спрямовані на визнання безхазяйним майном гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та водоскиду колодязного та розміщена на русловому ставку р. Вакурина, яка є правою притокою річки Бєшка басейну річки Інгулець, басейну річки Дніпро, площею 16,9288 га щодо якого сформована земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:02:002:7081 площею 48,94, яка відноситься до земель комунальної власності Новопразької територіальної громади в особі Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, шляхом звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 січня 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.108).
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протягом тривалого часу не вчиняє заходів щодо визнання гідротехнічної споруди – греблі на водному об`єкті (ставку) за межами населених пунктів на південний схід від смт. Нова Прага, безхазяйним майном, зокрема не звертається до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, із заявою про взяття на облік зазначеного майна як безхазяйного. 
Так, вказується, що на території Новопразької територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області знаходиться гідротехнічна споруда, яка, відповідно до паспорту водного об`єкта (погодженого Державним агентством водних ресурсів України 24.12.2019), складається з греблі земляної насипної (матеріал суглинок, конструктивні параметри: ширина по гребеню 8,90 м, довжина 186,00 м, максимальна висота 5,67 м), водоскидної споруди (тип - мостовий водоскид, конструктивні параметри: матеріал -залізобетон, бутобетон, вхід - підпірна стінка під однопрольотним мостом шириною 6,4 м, водопровідна частина 15,70 м, вихід - міст шириною 6,40 м висотою 4,00 м; тип - сифонний водоспуск, конструктивні параметри: матеріал - сталь, вхід - сталева труба діаметром 300 мм, водопровідна частина 36,60 м, вихід - сталева труба діаметром 300 мм). Про факт відсутності власника зазначеної греблі відповідачу відомо з 2021 року – з моменту спільної перевірки з Регіональним офісом водних ресурсів.
Прокурор наголошує, що законом визначено порядок та підстави набуття права комунальної власності на безхазяйне майно, проте важливим етапом у цьому є визнання у встановленому порядку такого майна безхазяйним, і саме відповідач має відповідні повноваження на вчинення таких дій, проте безпідставно ухиляється від їх вчинення.
В свою чергу, набуття комунальної власності територіальної громади на спірне майно надасть можливість вирішувати питання щодо збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, забезпечити належну експлуатацію гідротехнічної споруди, запобігти виникненню надзвичайних ситуацій. 
Отже, бездіяльність відповідача, на думку прокурора, порушує інтереси держави у сфері дотримання законодавства з питань збереження майна інженерної інфраструктури водних об`єктів.
Відповідач правом подати відзив не скористався.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши письмові матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює, серед іншого, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною третьою статті 5 КАС України встановлено, що до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.
За визначенням, наданим у статті 1 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі – Закон №1697), прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Частиною 3 статті 23 Закону №1697 визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Водночас, частиною 4 статті 53 КАС України визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.
Поняття "державний інтерес" необхідно розглядати як закріплену Конституцією та законами України, міжнародними договорами та актами, система основних цінностей у найважливіших сферах життєдіяльності українського народу та суспільства.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. 
Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відтак, суд вважає, що "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Водночас, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 815/1484/18, постанова від 13 квітня 2022 року.
Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з цим позовом, прокурором зазначено про те, що невжиття органом місцевого самоврядування заходів до взяття на облік безхазяйної гідротехнічної споруди, що в майбутньому дозволить набути право комунальної власності на таке майно, сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері забезпечення інженерної інфраструктури водних об`єктів, що у свою чергу є порушенням загальнодержавних інтересів.
При чому прокурором зазначено, що виконання відповідних дій відноситься саме до компетенції відповідача.
На думку суду, таке обґрунтування є сумісним з розумінням "інтересів держави", з огляду на наступне.
Особливістю органів місцевого самоврядування як суб`єктів владних повноважень є те, що кожен з таких суб`єктів, з урахуванням положень Конституції України, є самостійним, автономним та не знаходиться у підпорядкуванні жодного органу.
Таким чином, позови прокурора до органу місцевого самоврядування, за загальним правилом, подаються з такої підстави, як відсутність суб`єкта, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. У такій категорії справ орган прокуратури повинен лише довести, що оскаржуваним рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень завдано шкоду інтересам держави.
При цьому інтереси держави, у тому числі охоплюють інтереси мешканців територіальної громади.
Суд вважає, що такий підхід відповідає положенням статей 5, 7 Конституції України, згідно з якими носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ; народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування; в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування.
З огляду на те, що прокурором в адміністративному позові вказано, які саме інтереси держави порушено протиправною бездіяльністю органу місцевого самоврядування, та враховуючи, що відсутній орган, до компетенції якого належить здійснення нагляду за діяльністю органів місцевого самоврядування, суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави та звернення до суду з цим позовом.
Аналогічна правова позиція стосовно наявності у прокурора прав здійснювати представництво інтересів держави у суді у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15 жовтня 2019 року у справі № 810/3894/17, від 5 листопада 2019 року у справі № 804/4585/18, від 5 березня 2020 року у справі № 520/6826/19, від 11 серпня 2020 року у справі № 810/2903/18, від 28 січня 2021 року у справі № 380/3398/20, від 1 червня 2021 року у справі № 0440/6514/18, від 20 липня 2021 року у справі № 480/3093/20, від 02 грудня 2021 року у справі № 320/10736/20.
Судом встановлено, що на території Новопразької територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області знаходиться гідротехнічна споруда, яка розташована за межами населених пунктів на південний схід від смт. Нова Прага та складається з греблі земляної насипної (матеріал суглинок, конструктивні параметри: ширина по гребеню 8,90 м, довжина 186,00 м, максимальна висота 5,67 м), водоскидної споруди (тип - мостовий водоскид, конструктивні параметри: матеріал -залізобетон, бутобетон, вхід - підпірна стінка під однопрольотним мостом шириною 6,4 м, водопровідна частина 15,70 м, вихід - міст шириною 6,40 м висотою 4,00 м; тип - сифонний водоспуск, конструктивні параметри: матеріал - сталь, вхід - сталева труба діаметром 300 мм, водопровідна частина 36,60 м, вихід - сталева труба діаметром 300 мм), що підтверджується паспортом водного об`єкта, погодженого 24.12.2019 р. (а.с.34-38). Водний об`єкт розміщений на русловому ставку р. Вакурина, яка є правою притокою річки Бєшка, правої притоки річки Інгулець, басейну річки Дніпро, площею 16,9288 га щодо якого сформована земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:02:002:0781 площею 48,94 га, яка відноситься до земель комунальної власності Новопразької територіальної громади в особі Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.
Земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:02:002:0781 відноситься до комунальної власності Новопразької територіальної громади (а.с.41) та за договором оренди від 03.04.2022 р. передана в оренду Фермерському господарству «Південне» (а.с.25-30).
Керівник Олександрійської окружної прокуратури звернувся до Новопразької селищної ради із запитом від 28.02.2025 р. №55-1321ВИХ-25 про надання інформації зокрема щодо власника гідротехнічної споруди (а.с.39-40).
Листом 10.03.2025 №314 Новопразька селищна рада повідомила керівнику Олександрійської окружної прокуратури, що гідроспоруда не перебуває у комунальній власності, власник/балансоутримувач зазначеної гідроспоруди відсутній, догляд та утримання гідротехнічної споруди здійснює орендар ставка - Фермерське господарство «Південне» (а.с.41).
У відповідь на запит від 13.05.2025 № 55-3016ВИХ-25 Новопразька селищна рада листом від 16.05.2025 №636 повідомила керівнику Олександрійської окружної прокуратури, що гідроспоруда, яка розташована на земельній ділянціз кадастровим номером 3520355400:02:002:0781 включена до переліку майна, яке буде визнаватись безхазяйним, проте кошти на проведення технічної інвентаризації у бюджеті відсутні (а.с.67-68).
У відповідь на запит від 11.12.2025 №55-7738ВИХ-25 Новопразька селищна рада листом від 15.12.2025 №1722 повідомила, що кошти для проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна - гідроспоруд, які розташовані на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 3520355400:02:002:0781, відсутні. На сесіях селищної ради упродовж листопада-грудня 2025 року кошти на технічну інвентаризацію даної гідротехнічної споруд не виділялись (а.с.97).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що гідротехнічна споруда, розташована на земельній ділянці з кадастровим номером 3520355400:02:000:7511 є безхазяйним майном.
Вказане, на думку прокурора, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, що й стало підставою для ініціювання даного спору в адміністративному суді.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи державної політики, основні засади розвитку і функціонування аквакультури, правові основи діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у сфері аквакультури визначає Закон України "Про аквакультуру" від 18 вересня 2012 року № 5293-VI (далі – Закон №5293).
Відповідно до визначення, наведеного у ч. 1 ст. 1 Закону №5293: 
- гідротехнічні споруди для цілей аквакультури - об`єкти нерухомого майна державної або комунальної власності або власник яких невідомий чи його неможливо встановити на підставі даних, документів та/або інформації з відповідних державних реєстрів (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірно-осушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод та розташовані на водних об`єктах, наданих у користування на умовах оренди для цілей аквакультури; 
- земляна гребля - земляна споруда, що побудована для створення штучної водойми шляхом ділення водотоку на верхній та нижній б`єфи та зосередження води у верхньому б`єфі.
Стаття 335 Цивільного Кодексу України визначає, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.
Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа.
Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.
Відповідно до статті 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі – Закон №280/97).
Стаття 1 Закону №280/97 містить визначення термінів, що застосовуються у ньому, зокрема:
територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, селищ, міст, що мають єдиний адміністративний центр;
районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст;
право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування;
Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону №280/97, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Стаття 16 Закону визначає, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 Закону №280/97).
Відповідно до п. 30 частини 1 статті 26 Закону №280/97, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання з приводу прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про передачу об`єктів права комунальної власності на праві узуфрукта комунального майна, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання юридичних осіб комунальної власності відповідної територіальної громади.
Згідно частин 1, 2, 5 статті 60 Закону №280/97, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі – Закон №1952) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Стаття 2 Закону №1952 надає визначення термінів, зокрема:
заявник: орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;
реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.
До повноважень суб`єктів державної реєстрації прав, згідно ч. 1 статті 9 Закону №1952, належить забезпечення:
проведення державної реєстрації прав;
ведення Державного реєстру прав;
взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;
формування та зберігання реєстраційних справ.
Частина 1 статті 12 Закону №1952 визначає, що Державний реєстр прав містить відомості, серед іншого, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі – Порядок №1127)
Облік безхазяйного нерухомого майна врегульований пунктами 82-88 Порядку №1127.
Так, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку.
Під час розгляду заяви державний реєстратор встановлює наявність (відсутність) державної реєстрації прав на майно, щодо якого подано таку заяву.
За результатом розгляду заяви, а також за наявності відомостей про технічні характеристики відповідного безхазяйного нерухомого майна, отриманих з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, чи відомостей про земельну ділянку, сформовану за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), отриманих з Державного земельного кадастру, державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік.
Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.
Датою та часом взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вважаються дата та час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.
За наявності підстав для відмови у взятті на облік безхазяйного нерухомого майна державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.
У задоволенні заяви про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна може бути відмовлено у разі, коли:
безхазяйне майно не підлягає обліку відповідно до закону;
із заявою про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна звернулася неналежна особа;
у Державному реєстрі прав наявні записи про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, щодо якого подано заяву про взяття на облік;
у Державному реєстрі прав відсутні записи про припинення права власності на нерухоме майно у зв`язку з відмовою власника від права власності на таке майно (у разі, коли підставою для взяття на облік безхазяйного нерухомого майна є відмова власника нерухомого майна від свого права власності).
Отже, аналізуючи наведені норми законодавства в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність чіткого алгоритму дії органу місцевого самоврядування щодо набуття права комунальної власності громади на об`єкт нерухомого майна, власник (балансоутримувач) якого не визначений:
- звернення до державного реєстратора із заявою щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна;
- після спливу одного року – вирішення питання про передачу такого майну у комунальну власність за відповідним рішенням суду.
Разом з тим будь-яких доказів вчинення відповідачем зазначених дій до суду не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність, а отже позовні вимоги є обґрунтованими.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що позивач довів суду правомірність заявлених вимог, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, у справі відсутні, будь-які судові витрати у справі стягненню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (код ЄДРПОУ 04366086) щодо невчинення дій, спрямованих на визнання гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та водоскиду колодязного та розміщена на русловому ставку р. Вакурина, яка є правою притокою річки Бєшка басейну річки Інгулець, басейну річки Дніпро, площею 16,9288 га щодо якого сформована земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:02:002:7081 площею 48,94, яка відноситься до земель комунальної власності Новопразької територіальної громади в особі Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, безхазяйним майном, а саме не звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
Зобов`язати Новопразьку селищну раду Олександрійського району Кіровоградської області (код ЄДРПОУ 04366086) вчинити дії, спрямовані на визнання безхазяйним майном гідротехнічної споруди, яка складається з греблі земляної насипної та водоскиду колодязного та розміщена на русловому ставку р. Вакурина, яка є правою притокою річки Бєшка басейну річки Інгулець, басейну річки Дніпро, площею 16,9288 га щодо якого сформована земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:02:002:7081 площею 48,94, яка відноситься до земель комунальної власності Новопразької територіальної громади в особі Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, шляхом звернення до органу, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно із заявою про взяття на облік указаної гідротехнічної споруди як безхазяйної нерухомої речі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО