ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/3018/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року (головуючий суддя Семененко М.О.) 
в адміністративній справі №280/3018/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 18.04.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив:
-визнати протиправними дії відповідача, викладені у листі від 30.01.2025 №686/с щодо відмови позивачеві в здійсненні розрахунку строку служби в календарному один місяць служби за один місяць та пільговому обрахуванні в розрахунку один місяць служби за три місяці та в розрахунку один місяць служби за два місяці відокремлено один від одного згідно Постанови Кабінету міністрів України №393 від 17.07.1992 року, який діяв на момент призначення пенсії 30.05.1990 року; 
- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок строку служби в календарному один місяць служби за один місяць та пільговому обрахуванні в розрахунку один місяць служби за три місяці та в розрахунку один місяць служби за два місяці відокремлено один від одного згідно Постанови Кабінету міністрів України №393 від 17.07.1992 року, який діяв на момент призначення пенсії 30.05.1990 року відокремлено один від одного». 
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що підпунктами «а» та «б» пункту 3 Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393 (в редакції, чинній до 19.02.2022) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: 
а) один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; 
б) один місяць служби за два місяця. У зв`язку із цим, на думку позивача, відповідач зобов`язаний здійснити розрахунок строку його служби в календарному та пільговому обчисленні в розрахунку один місяць служби за три місяці та в розрахунку один місяць служби за два місця відокремлено один від одного, згідно Порядку №393, який діяв на момент призначення пенсії 30.05.1990 року відокремлено один від одного. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.04.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ГУ ПФУ в Запорізькій області). 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що враховуючи те, що позивачу призначено пенсію за вислугу років з 30.05.1990, тобто до введення в дію Закону №2262-ХІІ та набрання чинності Порядком №393, то у відповідача не було підстав для здійснення розрахунку вислуги років позивача в порядку, передбаченому вказаними нормативно-правовими актами. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову та прийняти нове, яким позов задовольнити.
Вказує, що у зв`язку з невірним розрахунком відповідача вислуги років, позивачу неправильно виплачується відсоткова надбавка за вислугу років.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, з 30.05.1990 позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII.
За результатами розгляду заяви позивача від 17.09.2021 щодо обчислення вислуги років військової служби та надання інформації про встановлення позивачу статусу учасника бойових дій, відповідач листом від 28.09.2021 №3009/с повідомив позивача про те, що розрахунок вислуги років на пенсію позивача складений Центральним фінансовим управлінням Міністерства оборони СРСР 22.01.1990. 
При призначенні пенсії позивачу ІНФОРМАЦІЯ_3 проведено донарахування неврахованої служби з дня складення розрахунку вислуги років по день звільнення з військової служби — 29.05.1990. 
Крім іншого, в листі наведено докладний математичний розрахунок календарної та пільгової вислуги років позивача, яка на дату звільнення зі служби склала: 
1) календарна вислуга років: 18 років 04 місяців 05 дні, у тому числі періоди 09.11.1971 – 27.11.1973 (2 роки 00 місяців 18 днів) та 12.02.1974 – 29.05.1990 (16 років 03 місяці 17 днів), 
2) періоди служби, які зараховуються на пільгових умовах один місяць служби за три місяці (проходження служби в Соціалістичній Ефіопії): з 09.02.1979 по 14.05.1979 (3 місяці 5 днів). Оскільки цей строк 3 місяці 5 днів один раз вже зарахований до календарної вислуги років, окремо до пільгової вислуги років зараховується 3 місяці 5 днів + 3 місяці 5 днів = 6 місяців 10 днів; 
3) періоди служби, які зараховуються на пільгових умовах один місяць служби за два місяці (проходження служби на льотній роботі в реактивній бойовій авіації): з 19.03.1977 по 09.02.1979 (1 рік 10 місяців 20 днів) та з 14.05.1979 по 12.03.1988 (8 років 09 місяців 28 днів). Разом вислуга років на пільгових умовах один місяць служби за два місяці: 10 років 08 місяців 18 днів, який зараховується у пільгову вислугу років один раз, оскільки вже був зарахований до календарної вислуги років.
Разом вислуга років на пільгових умовах 6 місяців 10 днів + 10 років 08 місяців 18 днів = 11 років 02 місяці 28 днів. Загальна вислуга років 18 років 04 місяці 05 днів (календарна вислуга років) + 11 років 02 місяці 28 днів (періоди служби на пільгових умовах) = 29 років 07 місяців 03 дні.
На повторне звернення позивача щодо роздільного зазначення календарного та пільгового обчислення вислуги років, відповідач листом від 30.01.2025 №686/с повідомив про відсутність підстав для повторного розгляду питання, яке вирішено по суті. 
Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у здійснення розрахунку строку служби в календарному (один місяць служби за однин місяць) та пільговому обчисленні (один місяць служби за три місяці) та в розрахунку один місяць служби за два місця відокремлено один від одного, згідно Порядку №393 від 17.07.1992, який діяв на момент призначення пенсії 30.05.1990, проте відповідач такий розрахунок не здійснив.
Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
01.01.1992 набув чинності Закон №2262-ХІІ, який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі.
Відповідно до статті 17 Закону №2262-XII (в редакції станом на дату набуття ним чинності) порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 17.07.1992 №393 затвердив "Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", нормами пункту 3 якої (в редакції станом на дату набрання чинності з 17.07.1992 було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: 
а) один місяць служби за три місяці: 
участь у бойових діях у воєнний час; 
час перебування під вартою, час відбуття покарання в місцях позбавлення волі та висилки військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і надалі реабілітованих; 
час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року; 
таємно; 
б) один місяць служби за два місяці: 
у з`єднаннях, частинах і підрозділах, що беруть участь у підтриманні режиму надзвичайного стану; 
на льотній роботі у реактивній та турбогвинтовій авіації - на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Головним управлінням командуючого Національною гвардією та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України; 
на атомних підводних крейсерах, атомних підводних човнах, дизельних підводних човнах, обладнаних допоміжними атомними енергетичними установками, і підводних човнах із спеціальними енергетичними установками - за умовами, що визначаються Міністерством оборони України; 
на посадах водолазів, які виконують роботу в умовах тривалого перебування під підвищеним тиском під водою або у барокамерах, на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України; 
час служби у лепрозорних і протичумних відділеннях військових госпіталів, у відділеннях військових госпіталів по лікуванню осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СПІД, у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях військових госпіталів; 
таємно...
…У разі наявності двох і більше підстав для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах одного і того ж періоду служби вислуга обчислюється за тією підставою, яка дає найбільші пільги.
Пунктом 5 Порядку №393 передбачено, що вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (2262-12 ) перегляду не підлягає.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач був звільнений з військової служби 29.05.1990 і на час звільнення вислуга років обчислена:
в календарному обчисленні 18 років 04 місяців 05 дні, 
у пільговому обчислені 11 років 02 місяців 28 дні, загальна вислуга років 29 років 07 місяців 03 дні.
Суд апеляційної інстанції бере до уваги, що звільнення позивача з військової служби та обчислення його вислуги років здійснено згідно чинного законодавства, яке було чинним на той час, тобто станом на 29.05.1990.
Водночас, Порядок №393, на неврахування норм якого відповідачем посилається позивач, набув чинності пізніше – з 17.07.1992, тобто після призначення пенсії позивачу.
У рішенні Конституційного Суду України від 12.07.2019 року №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом ч.1 ст.58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. 
Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).
Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону в часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.
Якщо під час вирішення суб`єктом владних повноважень певного питання, до прийняття остаточного рішення було змінено нормативно-правове регулювання, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним, а його рішення та дії в цих випадках не можуть вважатися протиправними за формальними ознаками.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що позивач звернувся з вищезазначеними вимогами - 18.04.2025 та просить застосувати норми Порядку №393 від 17.07.1992 (в редакції, чинній до 19.02.2022 року).
Натомість, пунктом 5 Порядку №393 передбачено, що вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (2262-12 ) перегляду не підлягає.
Відтак, Порядок №393 не підлягає застосуванню при обчисленні вислуги років позивача для призначення пенсії за вислугу років.
Оскільки пунктом 5 Порядку №393 прямо передбачено, що не підлягає перегляду вислуги років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до введення в дію Закону №2262-ХІІ, що має місце у спірному випадку, то відсутні підстави для задоволення позову.
Посилання позивача на наявність у відповідача обов`язку застосувати до позивача норми Порядку №393 в редакції, яка була чинною до 19.02.2022, є безпідставними, оскільки згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.12.2024 у справі № 520/5695/23, до правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії за вислугу років відповідні правові норми, зокрема, Порядку №393 підлягають застосуванню в тій редакції, яка була чинна на момент звернення особи … із заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років.
Враховуючи те, що позивачу призначено пенсію за вислугу років з 30.05.1990, тобто до введення в дію Закону №2262-ХІІ та набрання чинності Порядком №393, то у відповідача не було підстав для здійснення розрахунку вислуги років позивача в порядку, передбаченому вказаними нормативно-правовими актами, а тому в його діях суд не вбачає протиправності. 
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки норми законодавства України, що регулюють дані правовідносини спростовують доводи, що викладені в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.01.2026 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко